Riv stängslen - Mediestudier
Riv stängslen - Mediestudier Riv stängslen - Mediestudier
Det gemensamma – igen ”Ja, vad ska man säga?” Den trekvartsarbetande medelklassmamman i svenskstadsdelen7 Axelsberg känner att hon jobbar för mycket, leker med tanken att gå ner till halvtid. Eller stanna hemma helt och hållet fram tills barnen är tio år eller så. ”För vår familj skulle det vara en lösning. Det skulle förenkla saker och ting.” Andra mammor, också på väg från dagis i snöslasket, pratar om den omöjliga ekvationen: ”Man blir frustrerad för att man inte räcker till, sitter i telefon i jobbärenden hemma när man egentligen vill satsa på barnen. Och det är klart att det är barnen som drabbas.” Men jämställdheten då? Ja, det var just det. ”Jag älskar mitt jobb, men jag älskar verkligen också att vara hemma med barnen. Man är så sanslöst nära det som är det bästa i livet. Så jag vet inte vad lösningen är. Kanske är man fast i ett sätt att tänka, det här att man lägger så stor vikt vid förvärvslivet. På jobbet kan man ju ersättas. Men inte som mamma.” 8 Osvenska tankar? Den andres röst inom oss? ”I Sverige har man inget val. Man klarar sig inte på en lön. Vad är det för jämställdhet när kvinnan inte själv kan välja om hon ska jobba eller stanna hemma?” undrar Samira Sandberg som drar barnvagnen längs Skärholmsterassen tillsammans med väninnan Badia El Amrani. Båda bär muslimsk sjal, båda tycker att en kvinna borde ha rätt att bli försörjd av sin man medan barnen är små. De ser inte alls fram mot det som väntar efter mammaledigheten. ”Det kommer bara att bli stressigt, hämta och lämna på dagis, tvätta, laga mat. Hur ska man hinna med allt?” säger Badia El Amrani, som utbildat sig till sömmerska. Ingenjörsparet Sofie och Jerker Åberg i Axelsberg tror att de har hittat lösningen på tidsbristen. Den är väldigt enkel. ”Vi går ner i arbetstid och jobbar 80 procent båda två. Hur skulle det annars gå ihop”. 9 Moderniteten har baksidor. Att lära sig leva jämställt utan att knäckas av dubbelarbetet är en utmaning för oss alla. När ”vi” (som är upplysta och moderna) vågar se sprickorna i den egna självbilden framstår plöts- FRÄMLINGAR 87
ligt ”dom” som lite mindre främmande. Till stor del delar vi faktiskt erfarenheter och pratar om samma problem. Det ömsesidiga igenkännandet kan resultera i två olika reaktioner: antingen sluter ”vi” oss tätare till varandra i den upplysta gemenskapen och bestraffar avvikelsen (inom oss och hos ”den Andre”) ännu hårdare. Eller så konstaterar vi att allt kanske inte fungerar så perfekt hos ”oss” heller och antar utmaningen att lösa de gemensamma problemen. ”Båda måste jobba mindre”, var den stort uppslagna rubriken på artikeln som jag citerade ur ovan. Det är en uppfordran som inte har någon specifikt etnisk mottagare och som inkluderar föräldrarna både i Axelsberg och Skärholmen. Dubbelt seende Över huvud taget sätter närvaron av ”det mångkulturella” fingret på många ömma punkter i det svenska samhällslivet. ”Dom har ju en helt annan familjesammanhållning.” ”Dom bryr sig om sina gamla på ett helt annat sätt”. Det som ”vi” trodde var den enda vägen – det moderna, funktionsuppdelade, åldersegregerade och individualiserade – blir konkurrensutsatt på ett intressant sätt. Plötsligt kan vi jämföra. Andra slags självsäkra värderingar pockar på att bli tagna på allvar. I en artikel om krockande uppfostringsideal uttrycker läkaren Riyadh Al-Baldawi det så här: ”Jag tror att invandrarna har ställt frågan om vuxnas minskande auktoritet på sin spets. Kan det vara så att det är lättare när främlingar bär våra problem?” 10 För den som inte ser världen med George W Bushs ögon går det att inleda en mycket fruktbar, gemensam diskussion om samhällets färdriktning, om hur man ska balansera det moderna projektets för- och nackdelar. Under mobila redaktionens sista år, 2002, jobbade vi tillsammans med en läsarpanel som vi satte samman så brett vi kunde. Det blev en intressant blandning: en golfspelande oljedirektör, en somalisk ingenjör och fyrabarnspappa, en nittonårig palestinsk boxartjej, en förtidspensionerad sekreterare och så vidare. Diskussionerna i den gruppen satte ramarna 88 FRÄMLINGAR
- Page 32 and 33: Åbyborna och övriga DN-läsare, o
- Page 34 and 35: Läsardiskussion i mars 2000. Allt
- Page 36 and 37: I stället gällde det återigen at
- Page 38 and 39: • • • • • Gå bortom den
- Page 40 and 41: som förs av politiker och experter
- Page 42 and 43: esluten och resultaten, inte på de
- Page 44 and 45: deltagardemokrati med deliberativa
- Page 46 and 47: inriktning - och därmed dess inver
- Page 48 and 49: Traditionella elitdemokrater (eller
- Page 50 and 51: Det som skiljer är mest vem som sk
- Page 52 and 53: 4 Samtal Maktskillnader Redovisning
- Page 54 and 55: - Det enda man kan göra är att ly
- Page 56 and 57: Hur ser då ett fungerande offentli
- Page 58 and 59: möjligheten till kompromiss. För
- Page 60 and 61: gen fungerar. ”Jag är övertygad
- Page 62 and 63: från sammanhang), samtidigt som po
- Page 64 and 65: 5 Privatsaker ”Det föreligger en
- Page 66 and 67: Vi pejlade inställningen till valf
- Page 68 and 69: jamin Barber, är politiken något
- Page 70 and 71: esluten som få egentligen önskade
- Page 72 and 73: Nittonåriga tjejer, fyrtiotreårig
- Page 74 and 75: 6 Lundquist (2001), 249 7 Samtidigt
- Page 76 and 77: skulle behövas att alla som flytta
- Page 78 and 79: mot ”invandrare”. ”Dom” är
- Page 80 and 81: samtalet. Hela poängen är att all
- Page 84 and 85: för många av våra temasidor i ti
- Page 86 and 87: att hitta sätt att diskutera probl
- Page 88 and 89: 7 Folkets röst Idioter Telefonen r
- Page 90 and 91: människor på sidorna så att tidn
- Page 92 and 93: till läsarnas tio-i-topp-lista öv
- Page 94 and 95: fram det komplexa och svårtolkade
- Page 96 and 97: Medborgarens blick En mannen-på-ga
- Page 98 and 99: Ska programledare få bära slöja
- Page 100 and 101: tion to it”, skriver till exempel
- Page 102 and 103: per in fler, annars kan motsättnin
- Page 104 and 105: hamnar i Viksjö. Fast det är samm
- Page 106 and 107: Hej! Oerhört intressant tema. Viss
- Page 108 and 109: Noter 1 Janne Josefssons dolda kame
- Page 110 and 111: ten, Göteborgs-Tidningen, Vestmanl
- Page 112 and 113: Vi tillbringade tre veckor på Skä
- Page 114 and 115: Ett enkelt flygblad med frågor är
- Page 116 and 117: Tips 9: Sätt ihop en panel En läs
- Page 118 and 119: utbildad medelklass i bostadsrätt
- Page 120 and 121: gör. Även om de verkar leda bort
- Page 122 and 123: • • • Modellen är enkel: Gå
- Page 124 and 125: Andra verktygslådan: Välja ämne
- Page 126 and 127: Gå till polisen? Aldrig. Artikelse
- Page 128 and 129: han vägrat låna ut sin mobil. Det
- Page 130 and 131: Tredje verktygslådan: Mötet med l
ligt ”dom” som lite mindre främmande. Till stor del delar vi faktiskt erfarenheter<br />
och pratar om samma problem. Det ömsesidiga igenkännandet<br />
kan resultera i två olika reaktioner: antingen sluter ”vi” oss tätare till varandra<br />
i den upplysta gemenskapen och bestraffar avvikelsen (inom oss<br />
och hos ”den Andre”) ännu hårdare. Eller så konstaterar vi att allt kanske<br />
inte fungerar så perfekt hos ”oss” heller och antar utmaningen att lösa de<br />
gemensamma problemen. ”Båda måste jobba mindre”, var den stort uppslagna<br />
rubriken på artikeln som jag citerade ur ovan. Det är en uppfordran<br />
som inte har någon specifikt etnisk mottagare och som inkluderar<br />
föräldrarna både i Axelsberg och Skärholmen.<br />
Dubbelt seende<br />
Över huvud taget sätter närvaron av ”det mångkulturella” fingret på många<br />
ömma punkter i det svenska samhällslivet. ”Dom har ju en helt annan<br />
familjesammanhållning.” ”Dom bryr sig om sina gamla på ett helt annat<br />
sätt”. Det som ”vi” trodde var den enda vägen – det moderna, funktionsuppdelade,<br />
åldersegregerade och individualiserade – blir konkurrensutsatt<br />
på ett intressant sätt. Plötsligt kan vi jämföra. Andra slags självsäkra<br />
värderingar pockar på att bli tagna på allvar. I en artikel om krockande<br />
uppfostringsideal uttrycker läkaren Riyadh Al-Baldawi det så här: ”Jag<br />
tror att invandrarna har ställt frågan om vuxnas minskande auktoritet på<br />
sin spets. Kan det vara så att det är lättare när främlingar bär våra problem?”<br />
10 För den som inte ser världen med George W Bushs ögon går det<br />
att inleda en mycket fruktbar, gemensam diskussion om samhällets färdriktning,<br />
om hur man ska balansera det moderna projektets för- och nackdelar.<br />
Under mobila redaktionens sista år, 2002, jobbade vi tillsammans med<br />
en läsarpanel som vi satte samman så brett vi kunde. Det blev en intressant<br />
blandning: en golfspelande oljedirektör, en somalisk ingenjör och<br />
fyrabarnspappa, en nittonårig palestinsk boxartjej, en förtidspensionerad<br />
sekreterare och så vidare. Diskussionerna i den gruppen satte ramarna<br />
88 FRÄMLINGAR