Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Thailand:<br />
Bakom leendet finns<br />
en annan verklighet<br />
Kina:<br />
<strong>Barn</strong>en betalar<br />
framgångens pris<br />
Bryssel:<br />
En dag med<br />
Cecilia Malmström<br />
Sverige:<br />
Madona njuter<br />
av sitt nya liv<br />
En värld<br />
i rörelse<br />
SiSta ordet: elisabeth dahlin
I samarbete med:<br />
TILL DIG SOM ÄR<br />
MEDLEM I<br />
RÄDDA BARNEN!<br />
UNNA DIG<br />
SKADEHANTERING<br />
SOM DEN<br />
BORDE VARA.<br />
NU MED 15 % RABATT<br />
PÅ HEMFÖRSÄKRINGEN.<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en rekommenderar If som ditt försäkringsbolag. Därför har<br />
vi glädjen att ge dig som medlem eller månadsgivare hela 15 % rabatt<br />
på vår hemförsäkring.<br />
Men det fi nns fl er skäl att vara kund hos oss. Som att vi ser till att<br />
lösa mer än hälften av alla ärenden inom 24 timmar och att vi får väldigt<br />
höga snittbetyg av de kunder som råkat ut för en skada (4,5 av 5).<br />
Läs mer om skadehantering som den borde vara på www.if.se/rb eller<br />
ring 0771-655 655.<br />
2 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
16<br />
24<br />
12 En värld i rörelse<br />
Varje år lämnar miljontals barn sina hemländer. Förflyttningen medför ofta<br />
risker, särskilt för dem som reser utan sina familjer.<br />
16 Paradisets baksida<br />
Möt Thailand bakom leendet. Ett land där fattiga barn utnyttjas – och där<br />
det saknas politisk vilja att skydda dem.<br />
24 En lektion i säkerhet<br />
Kinas ekonomiska tillväxt har lyft många ur fattigdom. Andra har blivit mer<br />
utsatta. <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en utbildar dem som är mest sårbara.<br />
30<br />
34<br />
40<br />
innEhåll 1/2011<br />
30 ”Folk måste behandlas värdigt”<br />
EU-kommissionären Cecilia Malmström vill skapa ett gemensamt system för<br />
hur flyktingar ska tas emot i Europa.<br />
34 Madonas nya liv<br />
För fem år sedan lämnade Madona och hennes föräldrar kriget i Irak.<br />
Nu har de skapat ett nytt liv i Sverige.<br />
38 ”Det som hänt henne fanns i mig”<br />
Jens Orback, generalsekreterare för Olof Palmes Center, beskriver i sin krönika<br />
hur hans mammas flykt har påverkat honom.<br />
40 Mario Vargas Llosa i Rinkeby<br />
Nobelpristagarens besök blev höjdpunkten på ett intensivt arbete för<br />
eleverna i årskurs åtta på Rinkeby- och Bredbyskolan.<br />
42 <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en öppnar lekrum<br />
På Sagåsen får barn på flykt möjlighet att leka – en välkommen paus från<br />
dagar fulla av oviss väntan, oro och sysslolöshet.<br />
3
Tack alla huvudpartners<br />
för att ni hjälper oss att göra<br />
världen lite barnvänligare<br />
SAS stöttar vår stora kampanj Rewrite the Future<br />
– så att barn i konfl iktområden kan gå i skolan.<br />
Santa Maria hjälper utsatta barn<br />
i Colombia till en bättre utbildning.<br />
Med stöd från If genomför vi<br />
Private Property, en landsomfattande<br />
satsning kring ungas utsatthet på nätet.<br />
Pengarna från PostkodLotteriet har varit med<br />
och delfinansierat en stor mängd projekt.<br />
De viktigaste arbetsområdena är att se till<br />
att alla barn får gå i skolan och att inga barn<br />
ska behöva utsättas för våld.<br />
Vill du också samarbeta med <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en?<br />
Ring Jonas Olsson på tel 08-698 91 36.<br />
GodEl och systerbolaget GodFond har stöttat<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en sedan företagen startades.<br />
Vi har valt att låta <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en använda<br />
pengarna där de gör störst nytta för utsatta barn.<br />
IKEA är engagerad i flera projekt med <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en.<br />
Ett exempel är Föräldratelefonen dit man kan<br />
vända sig med frågor om barn och föräldraskap.<br />
Via Banco Humanfonden som förvaltas av<br />
Swedbank Robur, stödjer fondsparare<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens arbete med att ge barn i krigs-<br />
och katastrofl änder tillgång till utbildning.<br />
Med stöd från Axfood genomför <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en<br />
utbildningskampanjen Rewrite the Future<br />
i Elfenbenskusten. Axfood stödjer även andra<br />
kampanjer med fokus på barns utbildning.<br />
Accenture bidrar med management- och<br />
konsulttjänster för att löpande förbättra<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens verksamhet samt stödja projekt<br />
i utvecklingsländer och lokalt.<br />
4 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en kämpar för barns rättigheter. Vi<br />
väcker opinion och stöder barn i utsatta situationer<br />
– i Sverige och i världen. Vi är en folkrörelse<br />
som stöds av 270 000 medlemmar, faddrar och<br />
givare. <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens huvudpartners är IKEA, If,<br />
SAS, Santa Maria, Accenture, GodEl/GodFond,<br />
Axfood, Swedbank Robur, Svenska Postkod-<br />
Lotteriet.<br />
ordförande<br />
Inger Ashing<br />
generalsekreterare<br />
Elisabeth Dahlin<br />
plusgiro<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens plus- och bankgiro 90 20 03-3.<br />
Medlemsavgift: 200 kronor, plusgiro 90 01 11-6.<br />
Månadsgivare 100 kronor i månaden under<br />
minst 1 år.<br />
För mer information ring 08-698 90 30.<br />
<strong>Barn</strong><br />
issn 1404-8965<br />
<strong>Barn</strong> – tidningen om barns rättigheter ges ut<br />
av <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en med 4 nr/år. Medlemmar och<br />
faddrar får tidningen gratis. För icke beställt<br />
material ansvaras ej. Redaktionen förbehåller<br />
sig rätten att redigera insänt material, samt att<br />
publicera materialet elektroniskt. Eftertryck och<br />
utdrag med angivande av källa är tillåtet. För<br />
signerade bidrag svarar författarna.<br />
redaktion 08-698 90 00<br />
Sophie Arnö, chefredaktör sophie.arno@rb.se<br />
Nadja Debove, reporter nadja.debove@rb.se<br />
Ulla Ståhl, korrektur ulla.stahl@rb.se<br />
ansvarig utgivare<br />
Nedjma Chaouche<br />
prenumerationsärenden<br />
Barbro Fredriksson, barbro.fredriksson@rb.se<br />
08-698 92 59<br />
produktion & grafisk form<br />
Spoon Publishing AB<br />
adress<br />
<strong>Barn</strong>, <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en, 107 88 Stockholm<br />
Besöksadress: Landsvägen 39, Sundbyberg<br />
e-post barn@rb.se<br />
Hemsida www.tidningenbarn.se<br />
annonser<br />
Annonsbolaget, 031-387 88 00<br />
info@annonsbolaget.nu<br />
tryck<br />
Sörmlands Grafiska, på miljövänligt papper.<br />
TS-kontrollerad upplaga 124 200 ex.<br />
art nr<br />
10706<br />
omslag<br />
Phyu Nyin fotograferad av Jörgen Hildebrandt<br />
Medverkande i detta nummer<br />
Jonas Askergren, Stefan Bladh, Yvonne Busk,<br />
Jörgen Hildebrandt, Moa Karlberg, Jonas<br />
Lindstedt, Karl Melander, Elin Toft<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
I<br />
nadja Debove, 43, är reporter<br />
på tidningen <strong>Barn</strong>. I det här numret<br />
har hon skrivit om Mölndals<br />
och Härrydas lokalförening som<br />
stöttar nyanlända flyktingbarn på<br />
Sagåsens ankomstboende.<br />
– Jag blir alltid lika tagen<br />
och imponerad av alla de<br />
frivilliga krafter som satsar så<br />
mycket tid och engagemang<br />
på att stötta barn i utsatta<br />
situationer. Vilken insats de gör!<br />
Sophie Arnö, chefredaktör,<br />
sophie.arno@rb.se<br />
bland känns det som om jag håller på att bli galen. Vad är det med oss människor!?<br />
Vad är det som gör att vi är så beredda att utnyttja varandra på de<br />
mest hänsynslösa vis? Vad är det som gör att den som är proppmätt vill ha<br />
mer? Vad är det som gör att vi så ofta låter vinstintressen och egen njutning<br />
gå före hänsyn, moral och medmänskliga värderingar?<br />
Att de som har drar fördel av dem som inte har.<br />
För DEt här numret av tidningen <strong>Barn</strong> besökte jag Thailand. Jag hade nog hört<br />
att det fanns ett annat land bakom den leende fasaden men jag var inte fullt ut<br />
beredd på att möta den verklighet jag såg. Hur kommer det sig att välgödda<br />
småföretagare, knappandes på sina mobiltelefoner, är så villiga att låta<br />
små burmesiska barn jobba vid sina fötter?<br />
Små mjuka händer lämpar sig väl för att skala räkor. Arbetskraften<br />
är billig. Det finns många sätt att rättfärdiga kriminellt beteende.<br />
”Skulle jag utnyttja dem? Du skulle bara veta vad de skulle ha<br />
tjänat i Kina! Och hur många som står på kö för att arbeta här!”, säger<br />
arbetsgivaren för en grupp illegala invandrare, när han blir ifrågasatt<br />
i Javier Badems nästan outhärdligt smärtsamma film Biutiful. Den<br />
handlar om just de migranter som betalar priset för andras konsumtion.<br />
Om dem som syr fejkade Gucciväskor 12 –14 timmar per dygn och<br />
sedan sover, inlåsta, på fabrikens golv.<br />
Det värsta är att allt är sant. Precis så här ser världen ut.<br />
Många av DE barn som migrerar med drömmar om ett bättre liv,<br />
utnyttjas istället till att utföra farliga arbetsuppgifter, under<br />
dåliga arbetsförhållanden, utan insyn och kontroll. Utan<br />
legal status saknar de dessutom samma möjlighet som<br />
andra att till skola, sjukvård och skydd.<br />
Det är helt oacceptabelt att vi fortsätter blunda för<br />
deras verklighet. Istället måste vi aktivt söka upp den. Lära<br />
oss mer. Se individerna i stället för massan. Fråga barnen<br />
vilka de är och vad de själva vill.<br />
Och vi måste rannsaka våra egna värderingar.<br />
Hur ser vi på främlingen, den andre? Som en resurs?<br />
En tjänare? Eller ett hot?<br />
Jag hoppas att du som läser det här numret av tidningen<br />
<strong>Barn</strong> blir lika upprörd som jag. Och att du vill ta ett<br />
moraliskt ansvar. Själv har jag slutat äta skalade räkor<br />
från Thailand. Någonstans måste man börja.<br />
ps. vill du prenumerera på tidningen <strong>Barn</strong>,<br />
mejla namn och adress till barn@rb.se<br />
TIDNINGSTANKAR<br />
Medverkande i detta nummer<br />
Jörgen hildebrandt, 44,<br />
arbetar som frilansfotograf. För<br />
det här numret av <strong>Barn</strong> har han<br />
fotograferat hur migrerande barn<br />
lever i Thailand och Kina.<br />
– Det var otroligt spännande!<br />
Jag är fascinerad av vilken tro på<br />
livet människor kan ha fast allt<br />
omkring dem är misär.<br />
Det är också fantastiskt att se alla<br />
människor som faktiskt vill hjälpa.<br />
5
juST Nu<br />
Foto SAVE THE CHILDREN<br />
elisabeth dahlin besöker en av <strong>Rädda</strong> barnens sjukvårdskliniker. svenskarna har skänkt 25 miljoner<br />
kronor till verksamheten i haiti.<br />
Haiti kräver mer<br />
Drygt Ett år efter jordbävningskatastrofen<br />
har <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens insatser nått mer än 870 000<br />
barn och vuxna med mat, sjukvård, tält, sanitet<br />
och trygghet och skydd för barn.<br />
Men behoven är enorma. Fortfarande<br />
lever över en miljon människor i tältläger; boendesituationen<br />
ökar risken för barn att utsättas<br />
Enkät: vad är inflytande för dig? tEXt & Foto ANGELICA WOM RYDEN<br />
Enligt barnkonventionen ska barn och unga ha inflytande över frågor som rör dem. Men - hur definierar de själva<br />
inflytande? och vad tycker de är viktigast att ha inflytande över? tidningen <strong>Barn</strong> frågade några ungdomar.<br />
amina ploco, 14 år,<br />
trollhättan<br />
– Inflytande är att få<br />
sin röst hörd och att någon<br />
lyssnar när man vill säga<br />
något, vad det än handlar<br />
om i samhället.<br />
– Skolan är viktigast att<br />
ha inflytande över, för det är<br />
där vi är mest.<br />
thanongsak Maisungnoen,<br />
15 år, Borås.<br />
– Att se och lära sig hur<br />
saker fungerar, och sedan<br />
förändra till det bättre. Det<br />
är inflytande för mig.<br />
– Miljön. Och att få<br />
bestämma mer över mig<br />
själv. Jag vill bestämma själv<br />
vad jag ska göra både på min<br />
fritid och i framtiden.<br />
för våld, övergrepp, sjukdomar och undernäring.<br />
– Det är verkligen dags att världssamfundet<br />
tar ansvar för att det blir fart på återupp-<br />
bygganden, säger <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens generalsekreterare<br />
Elisabeth Dahlin som nyligen besökt<br />
landet.<br />
– <strong>Barn</strong>ens behov måste sättas i fokus.■<br />
stella skalja, 14 år,<br />
trollhättan.<br />
– Inflytande är när alla får<br />
vara med och påverka och<br />
göra sin röst hörd, inom allt.<br />
– Viktigast nu är att ha<br />
inflytande över skolan, för<br />
vi måste trivas där. Det kan<br />
handla om allt från prov och<br />
lektioner till skoltröjor, sport<br />
och kaféet.<br />
Kritiskt för<br />
omhändertagna barn<br />
i årEts upplaga av rapporten ”Upp till 18” från<br />
Statistiska centralbyrån och <strong>Barn</strong>ombudsmannen<br />
har fokus bland annat riktats mot barn som<br />
lever i utsatta situationer. Särskilt uppmärksammas<br />
situationen för barn som är placerade i<br />
samhällsvård.<br />
– De allvarliga bristerna i omsorgen av de<br />
20 000 barn och unga som varje år omhändertas<br />
är en av välfärdsstatens blinda fläckar, säger<br />
barnombudsman Fredrik Malmberg.■<br />
Minister på besök<br />
i BörJan av årEt besökte barnminister Maria<br />
Larsson (kd) <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens kontor i Stockholm.<br />
– Jag är månadsgivare sedan<br />
länge och har ett stort förtroende<br />
för organisationen, säger hon.<br />
Maria Larson menar att regeringen<br />
är beroende av de ideella<br />
organisationernas kunskap och<br />
att <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en därför är en<br />
viktig samarbetspartner.<br />
– Det är ni som har örat mot marken och<br />
kan uppmärksamma oss på problem och lösningar.<br />
En av de allra viktigaste barnrättsfrågorna hon<br />
vill driva under mandatperioden är barns rätt att<br />
bli lyssnade på.<br />
– Lagstiftningen måste garantera att barns<br />
åsikter dokumenteras och tas på allvar i till<br />
exempel ärenden som rör barns placering inom<br />
socialtjänsten. ■<br />
Dafina Dragusha, 14 år,<br />
Borås.<br />
– Att få vara med och<br />
påverka, men det får vi inte<br />
göra så mycket.<br />
– Jag vill ha inflytande<br />
över frågor som rör mig själv,<br />
till exempel vilken skola jag<br />
ska gå i.<br />
amgalan odkhuu, 14 år,<br />
Borås.<br />
– Det är när vuxna lyssnar<br />
på vad vi säger och tar våra<br />
förslag på allvar, så vi kan<br />
göra något av dem.<br />
– Om jag kunde påverka<br />
skulle jag hjälpa till så<br />
mycket som möjligt så att<br />
alla har det lika bra, och att<br />
ingen är fattig.<br />
6 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> x/20xx<br />
Hemlarm anslutet<br />
till SOS Alarm<br />
Trygghet med omtanke<br />
I vårt Trygghetsabonnemang ingår alltid: fri installation, livstids<br />
materialgaranti, fria utryckningar och fri service utan bindningstid<br />
eller årsavgifter. Våra larm kan inte köpas av dörrknackare<br />
och vi samarbetar med SOS Alarm för att ge dig som kund<br />
största möjliga trygghet. Som ett bevis för att vårt skydd<br />
håller högsta säkerhetsnivå har Villaägarnas Riksförbund<br />
- för åttonde året i rad - valt oss som enda partner när det gäller<br />
För mer information SMS:a TRYGGAHEM till 71120, ring<br />
020-48 49 10, maila info@tryggahem.se eller besök www.tryggahem.se<br />
För vi har samma säkerhetsprodukter som de främsta konkurrenterna,<br />
men vi håller i regel ett väsentligt lägre pris. Smidigt<br />
så även barnen kan hantera larmet och självklart husdjursanpassar<br />
vi larmet kostnadsfritt. Enkelt, tryggt och prisvärt.<br />
Välkommen att larma klokt med Trygga Hem!<br />
Trygga Hem är ett publikt bolag noterat på marknadsplatsen Nasdaq OMX First North.<br />
Nyhet!<br />
Nu med<br />
kamera<br />
som tillval!<br />
7
juST Nu<br />
Foto PRADEEP KUMAR<br />
suzanna sundström och sofia söderfjell<br />
besökte flera projekt i indien som rädda<br />
<strong>Barn</strong>en står bakom.<br />
Indienresa för lotterivinnare<br />
övEr 200 000 personer har hittills<br />
dragit en lott i <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens kampanj<br />
Livets Lotteri och testat idén att<br />
återfödas i ett nytt land. Sofia Söderfjell,<br />
18, var en av dem som lade ner<br />
mest arbete på sitt nya jag. För det<br />
vann hon en resa till Indien.<br />
– Jag blev jätteglad, mest tänkte<br />
jag på vilken fantastisk möjlighet<br />
det var att få se och uppleva saker<br />
man kanske aldrig skulle få uppleva<br />
annars, säger hon.<br />
220 000<br />
… så många barn i Sverige lever i fattigdom. Det visar<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens senaste barnfattigdomsrapport.<br />
Det är en ökning med 10 000 barn sedan den sista<br />
mätningen 2007.<br />
Även klyftorna ökar. Risken att leva fattigt är mer<br />
än fem gånger så hög bland barn med utländsk bakgrund<br />
som bland barn med svensk bakgrund. <strong>Barn</strong> till<br />
ensamstående föräldrar är också utsatta. Allra störst<br />
är risken för barn som lever med en förälder som är<br />
både utlandsfödd och ensamstående. <strong>Barn</strong>fattigdomen<br />
bland dessa hushåll är 49 procent.<br />
– Vi kan och bör ställa höga krav på ett av världens<br />
rikaste länder. Sverige har utan tvekan de resurser som<br />
krävs för uppgiften, säger Elisabeth Dahlin, <strong>Rädda</strong><br />
<strong>Barn</strong>ens generalsekreterare. ■<br />
Läs hela rapporten på www.rb.se/bokhandel<br />
Som resesällskap till Indien tog<br />
hon med sig kompisen Suzanna<br />
Sundström. Tillsammans besökte de<br />
bland annat skolor för fattiga barn,<br />
ett mobilt bussjukhus och en barnrättskommitté<br />
som har daghem i<br />
slumområden – några av alla projekt<br />
som <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en driver i New Delhi.<br />
– Det som gjorde störst intryck<br />
under resan var alla människor vi fick<br />
träffa, säger Sofia Söderfjell.<br />
Nu väntar arbetet med att vidareut-<br />
veckla de nya kunskaperna. Sofia och<br />
Suzanna går sista året på gymnasiet<br />
och de har nu valt att fokusera sitt<br />
projektarbete på barns skilda villkor.<br />
– Vi blev inspirerade av Livets<br />
Lotteri och har beslutat oss för att<br />
jämföra indiska och svenska barns<br />
framtidsdrömmar, säger Sofia. Vi<br />
intervjuade barn under resan och<br />
kommer göra detsamma med barn<br />
här hemma nu.<br />
Läs mer på www.livetslotteri.se ■<br />
dockvagn, bilar, dvd-filmer, bollar och spel...<br />
...det har lokalföreningen i Skänninge samlat in och nu skänkt till Kriminalvårdens<br />
anstalt i kommunen.<br />
– Tanken är att leksakerna ska kunna användas av barn som besöker sina<br />
föräldrar i fängelset, säger Iréne Johansson, ordförande i lokalföreningen. ■<br />
Bamse stöttar<br />
asylsökande barn<br />
MigrationsvErKEt riktar sig för första gången direkt<br />
till asylsökande barn i en stor informationssatsning.<br />
Materialet har tagits fram i samråd med bland andra<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en och släpps nu i april.<br />
– Om barnen får kännedom om<br />
hur processen går till och vilka personer<br />
de kommer att träffa känner<br />
de sig också tryggare, säger<br />
Annelie Kungsman-Persson<br />
som leder projektet.<br />
Förutom en särskild<br />
barn- och ungdomsportal<br />
på verkets<br />
hemsida släpps även<br />
en Bamsetidning på sex<br />
olika språk.<br />
– Det är alltid bra att<br />
konkretisera information<br />
till barn med bilder. ■<br />
ny sajt om<br />
bistånd<br />
DEBattEn kring det svenska<br />
biståndet har varit intensiv det<br />
senaste året. Nu lanserar <strong>Rädda</strong><br />
<strong>Barn</strong>en tillsammans med Röda<br />
Korset, Diakonia och Svenska<br />
kyrkan sajten ”Därför bistånd”,<br />
för att bredda informationen<br />
och diskussionen. Läs mer på:<br />
www.darforbistand.se ■<br />
oklart ansvar<br />
drabbar barn<br />
på Många håll i landet saknas<br />
förebyggande och tidiga insatser<br />
för barn och ungdomar med<br />
psykisk ohälsa. I vissa fall riskerar<br />
barn att bli helt utan vård.<br />
Det visar Socialstyrelsen i en nationell<br />
granskning. Anledningen<br />
är otydlig ansvarsfördelning<br />
mellan olika verksamheter som<br />
BVC, skolhälsovård, ungdomsmottagningar,<br />
och BUP.■<br />
goda nyheter<br />
sEDan Kalla krigets slut har<br />
antalet krig i världen minskat<br />
med 77 procent. Det visar årets<br />
upplaga av Human Security<br />
Report. Enligt rapporten finns<br />
ett samband mellan ökande<br />
BNP per capita och minskande<br />
antal konflikter. I till exempel<br />
Ostasien har BNP fördubblats<br />
sedan 1979, samtidigt som<br />
antalet konflikter där nära<br />
halverats. ■<br />
vårdmissar<br />
vårDEn Missar sannolikt<br />
många fall av allvarlig barnmisshandel.<br />
Det visar barnsjuksköterskan<br />
Björn Tingberg<br />
i en avhandling från Karolinska<br />
Institutet. I bara 5 av de 47 fall<br />
av misstänkt skallskada hos<br />
barn under 17 månader, nämner<br />
journalanteckningarna att en<br />
utredning om barnmisshandel<br />
genomförts.<br />
– I övriga sägs i stort sett inget<br />
om misshandel, säger Björn<br />
Tingberg som gjort studien vid<br />
akuten vid Astrid Lindgrens<br />
sjukhus.<br />
En delstudie i avhandlingen<br />
visar att bara 55 procent av de<br />
barn som identifierats som utsatta<br />
för övergrepp har anmälts<br />
till socialtjänsten. Detta trots<br />
att vårdpersonal är skyldig att<br />
rapportera. ■<br />
8 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> x/20xx<br />
TACK!<br />
9
juST Nu FöRETAG<br />
IKEA:s mjukaste<br />
kampanj gav miljoner<br />
MEllan 1 novEMBEr och 23 december varje år säljer IKEA mjukdjur till förmån<br />
för <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en och FN:s barnfond Unicef.<br />
– I år blev det drygt 102 miljoner kronor, vilket är fantastiskt roligt, säger Eva<br />
Stål, koordinator miljö och socialt ansvar IKEA Sverige.<br />
Sedan starten 2003 har IKEA bidragit med 316 800 000 kronor till de två organisationerna<br />
genom mjukdjurskampanjen. Pengarna användas för att stötta<br />
olika utbildningsinsatser världen över.<br />
Runda av uppåt!<br />
aXFooD snaBBgross är Sveriges ledande hämtgrossist för restaurang- och<br />
storköksmarknaden. Under december månad genomfördes kampanjen ”High<br />
five” i företagets butiker. Kunderna fick då möjlighet att öka summan i kassan<br />
med 5 kronor eller mer, ett bidrag som gått till <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens utbildningsprojekt<br />
i Elfenbenskusten.<br />
– Detta är ett sätt för oss att ta vårt sociala ansvar, säger Anna Åkesson,<br />
Marknads- och Affärsutvecklingsansvarig vid Axfood Snabbgross AB.<br />
lätt göra god gärning med ny säljsajt<br />
nästa gång Du vill sälja en begagnad vara på nätet, varför inte lägga ut den<br />
på nya köp- och säljsajten karl-bertil.se? Då går nämligen hälften av din annonsavgift<br />
till <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en, SOS <strong>Barn</strong>byar eller Amnesty International.<br />
– I sann Karl-Bertil Jonsson-anda vill vi göra det lätt för personer att vara<br />
snälla, säger Markus Sundström, grundare av sajten.<br />
Annonsavgifterna på karl-bertil.se varierar mellan 10 och 90 kronor, beroende<br />
på vad man säljer.<br />
peter ingman, vD<br />
på Mynewsdesk<br />
köpte rädda <strong>Barn</strong>ens<br />
julgran för 150 000<br />
kronor.<br />
Dyra – men nyttiga klappar<br />
straX FörE Jul erbjöd <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en företagsklappar till överpriser. Kampanjen<br />
var ett sätt att visa det orimliga i att det är avdragsgillt att ge julklappar<br />
som ost och pepparkakor, men inte klappar som stöttar arbetet för utsatta<br />
barn.<br />
Ett av de företag som nappade på erbjudandet var MyNewsdesk som köpte<br />
en julgran för 150 000 kronor.<br />
– Genom att ställa granen mitt i det öppna landskapet på vårt nya kontor<br />
ville vi inspirera andra till att göra samma sak, säger Peter Ingman, VD på<br />
MyNewsdesk. Det är också det finaste vi kan ge våra kunder som tack för det<br />
gångna året.<br />
Samarbete med Medstop klart<br />
apotEKsKEDJan MEDstop har inlett ett samarbete med <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en. Syftet<br />
är att stödja den globala kampanjen EveryOne, som arbetar för att minska<br />
barndödligheten i tredje världen. I en första aktivitet avsatte Medstop 2 kronor<br />
för varje såld julsenap till <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en.<br />
– Två burkar julsenap kan rädda ett barn från malaria, säger Fredrik Söderberg.<br />
VD Medstop.<br />
Posten lanserar<br />
frimärke för<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en<br />
nu gEr postEn ut ett särskilt frimärke för att stötta hjälparbete runt om i<br />
världen. <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en blir den första förmånstagaren. För varje sålt häfte som<br />
säljs i år, går tio kronor till organisationen. Pengarna ska till arbetet att ge barn<br />
i konflikt- och katastrofdrabbade områden tillgång till en kvalitativ utbildning.<br />
Frimärkena kommer att finnas i handeln från den 24 mars.<br />
10 <strong>Barn</strong> 1/2011
TACK MYNEWSDESK<br />
OCH RELACOM FÖR<br />
ATT NI KÖPTE EN<br />
PRISVÄRD JULGÅVA.<br />
Tack vare er har kampen för barns rättigheter fått en rejäl<br />
skjuts framåt. Insatsen betyder både akut och långsiktigt stöd<br />
till barn som drabbats av krig och naturkatastrofer, att fl er får<br />
gå i skolan och att färre barn tvingas arbeta som barnsoldater<br />
eller bli utsatta för våld och övergrepp.<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en vill tacka för att ni investerat i något mycket<br />
värdefullt.<br />
<strong>Barn</strong> x/20xx<br />
11
En värld i<br />
16,8<br />
Oceanien<br />
Oceanien<br />
214<br />
14,2<br />
Nordamerika<br />
Nordamerika<br />
Europa Europa<br />
Andel migranter<br />
av befolkningen<br />
efter region år 2010, procent<br />
9,5<br />
Afrika Afrika<br />
Antal internationella<br />
migranter i världen år<br />
2009. Siffran motsvarar<br />
miljoner 3,1 % av världens<br />
sammanlagda befolkning. 740 miljoner<br />
människor flyttade inom sitt eget land.<br />
Asien Asien<br />
Amerika karakteriseras av<br />
starka migrationsströmmar<br />
från syd till nord, från Latinamerika<br />
och Karibien till USA och<br />
Kanada, och i ökad utsträckning<br />
Europa. USA och Kanada<br />
fortsätter att vara stora<br />
mottagare av permanenta<br />
invandrare från hela världen<br />
men står också inför en växande<br />
efterfrågan på tillfällig<br />
arbetskraft.<br />
Världens<br />
befolkning<br />
1,9 1,5 1,3<br />
Latinamerika<br />
Latinamerika<br />
3,1 % är migranter<br />
414<br />
Den sammanlagda<br />
summa<br />
som världens<br />
miljarder migranter<br />
skickade tillbaka till sina<br />
hemländer under 2009.<br />
27,1<br />
miljoner<br />
Källa: International Organization for Migration, IOM. och FN:s utvecklingsprogram, UNDP<br />
*Människor som har flytt på grund av en fruktan för sitt liv och hälsa, men som inte lämnat sitt hemland.<br />
Europas regionala dynamik<br />
skiljer sig från andra på grund<br />
av Europeiska Unionens mål<br />
att upprätta ett gemensamt<br />
utrymme för fri rörlighet<br />
innanför unionens yttre gränser.<br />
Afrikaner flyttar främst<br />
till andra afrikanska länder.<br />
Södra Afrika, Afrika norr om<br />
Sahara och Västafrika är<br />
de sub-regioner som drabbats<br />
hårdast av arbetskraftens<br />
rörlighet i Afrika.<br />
Antal internflyktingar*<br />
i världen år<br />
2009.<br />
Globala trender<br />
● Det totala antalet intenationella<br />
migranter har ökat under<br />
de senaste 10 åren, från 150<br />
miljoner år 2000 till dagens<br />
214 miljoner. I dag är en av 33<br />
personer i världen internationell<br />
migrant.<br />
12 <strong>Barn</strong> 1/2011
örelse<br />
42,8<br />
USA<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Ryssland<br />
Ryssland<br />
Här lever flest<br />
migranter<br />
miljoner personer<br />
12,3 10,8 7,3 7,2<br />
Tyskland<br />
Tyskland<br />
Saudi Saudi Arabien<br />
Arabien<br />
Mellanöstern är den<br />
i särklass viktigaste regionen<br />
för tillfälligt kontraktsanställda<br />
arbetstagare, varav<br />
de flesta är från Asien.<br />
● Människor migrerar till<br />
fler olika länder i dag än<br />
för tio år sedan. Men<br />
fortfarande rör sig de<br />
allra flesta inom sina<br />
egna länder.<br />
Kanada Kanada<br />
Länderna som flest<br />
har lämnat<br />
35<br />
antal som lever<br />
utanför gränserna<br />
miljoner personer<br />
Kina<br />
● De summor som<br />
migranter skickar hem till<br />
sina familjer överstiger<br />
i många länder det<br />
officiella utvecklingsbiståndet.<br />
20<br />
Indien Indien<br />
7<br />
Filippinerna<br />
Filippinerna<br />
Asien, härifrån kommer den största<br />
gruppen tillfälliga kontraktsarbetare i<br />
världen. Samtidigt karaktäriseras<br />
Asien av mycket stora interregionala<br />
flöden av migrerande arbetstagare,<br />
särskilt av den stora inre rörelsen i<br />
Kina och Indien.<br />
Oceanien omfattar två<br />
stora destinationsländer -<br />
Australien och Nya Zeeland.<br />
Ö-nationer vars befolkningar<br />
är allt mer intresserade av<br />
arbetskraftsutvandring.<br />
● Antalet flyktingar<br />
i världen har varit relativt<br />
konstant: 13, 5 miljoner år<br />
2009, jämfört med<br />
14 miljoner år 2000.<br />
nyhetsgrafik.com<br />
Varje år lämnar miljontals<br />
barn sina hemländer.<br />
Många drömmer om ett<br />
bättre liv. Andra flyr undan<br />
krig, våld och naturkatastrofer.<br />
Några används som varor<br />
i en mänsklig handel.<br />
– Nu är det dags att vi riktar<br />
ljuset mot barn som migrerar,<br />
säger Lena Karlsson,<br />
ansvarig för <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens<br />
satsning för barns rätt till<br />
trygghet och skydd.<br />
text & foto: SOPHIE ARNö grafik: JONAS ASKERGREN<br />
CirKa 200 MilJonEr människor rör sig årligen mellan<br />
världens länder – och ännu fler inom länder, ofta<br />
från landsbygd till stad. Många av dem är barn. Och<br />
antalet som migrerar kommer troligen att öka.<br />
– Det finns många positiva drivkrafter och effekter<br />
av migration, säger Lena Karlsson, som leder<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens arbete för att uppmärksamma och<br />
stötta barn som migrerar.<br />
– Förflyttningen innebär ofta nya möjligheter till<br />
jobb, utbildning, sjukvård och bättre levnadsstandard.<br />
Men den medför också risker – särskilt för dem<br />
som reser utan sina familjer.<br />
– Hittills har biståndsorganisationer framförallt<br />
uppmärksammat barn som utsätts för trafficking. Nu<br />
måste vi bredda perspektivet och se erfarenheterna,<br />
sårbarheten och behoven även hos andra.<br />
– Vi måste också utveckla mer effektiva och integrerade<br />
stödsystem för barn som migrerar. Idag är<br />
stödet ofta fragmenterat och inkonsekvent. <strong>Barn</strong> som<br />
migrerar ska ha samma rättigheter som barnen i det<br />
land de förflyttar sig till.<br />
Under hösten var <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en med och samlade<br />
en rad forskare och representanter bland annat från<br />
världens regeringar, från FN, International Labour<br />
Organisation, Institute of migration, och UNHCR till<br />
en konferens.<br />
– Målet var att skapa en gemensam förståelse för<br />
de frågor som är väsentliga för barn som migrerar,<br />
säger Lena Karlsson.<br />
Med på konferensen var därför också barn som<br />
kunde dela med sig av egna erfarenheter. En av dem<br />
13
”se hur vi bidrar”<br />
EriCa Munoz MErCaDo, 18, flyttade från Nicaragua<br />
till Costa Rica med sin familj när hon var tio<br />
år, för att komma ur fattigdom och arbetslöshet.<br />
– Utan papper var det svårt att få gå i skolan.<br />
Och det var krångligt och dyrt att få legal status.<br />
Ett annat problem var alla fördomar mot invandrare.<br />
De säger att vi stjäl deras jobb, att vi är<br />
våldsamma. Regeringen och media borde lyfta<br />
fram vad vi gör för landet istället, hur vi bidrar till<br />
ekonomi och kultur.<br />
var Erica Munoz Mercado, 18, som flyttade<br />
från Nicaragua till Costa Rica med sin<br />
mamma och två bröder när hon var tio år,<br />
för att familjen skulle komma ur fattigdom<br />
och arbetslöshet.<br />
– Jag visste ingenting om vad som skulle<br />
hända i det nya landet, berättar hon. Den<br />
nya staden var som en labyrint. Jag kände<br />
mig vilsen.<br />
Ali Ahmed, 17, migrerade ensam och på<br />
eget initiativ, från Eritrea till Rom i Italien,<br />
i hopp om ett bättre liv. Resan tog sju månader.<br />
Två av hans vänner dog i öknen när de<br />
var på väg till fots genom Sudan.<br />
– Det svåraste var att ingen visste något<br />
om vad som hände oss på vägen, säger han.<br />
Ingen hade ansvar för oss.<br />
Gloria Berberi, 18, från Albanien berättar<br />
också om vänner som dött.<br />
– Jag kommer från en by med extremt<br />
hög arbetslöshet. Många tar sig till Grekland,<br />
men många dör också av kylan på väg<br />
över bergen.<br />
Hon har även vänner som utsatts för<br />
olika övergrepp på vägen, bland annat av<br />
polisen.<br />
– När den som ska hjälpa, istället misshandlar<br />
och låser in en så finns det ingen<br />
man kan vända sig till, konstaterar hon.<br />
<strong>Barn</strong>ens erfarenheter visar att utmaningar,<br />
övergrepp och risker kan uppstå både<br />
” Fråga om våra<br />
mål och planer”<br />
ali ahMED, 17, har migrerat ensam från Eritrea<br />
till Italien, i hopp om ett bättre liv.<br />
– Jag skulle vilja be alla som har möjlighet<br />
att påverka att ta emot de unga som kommer<br />
till deras länder på ett bättre sätt. Många av oss<br />
vill studera. Men utan dokument kan vi inte göra<br />
någonting. Jag önskar att de frågade oss om<br />
våra ambitioner, mål och planer när vi kommer<br />
till Europa. Idag tar de våra fingeravtryck och<br />
ingenting mer.<br />
före, under och efter resan – men ofta är det<br />
just själva resan som är den mest riskfyllda.<br />
– Många kommer på illegal väg och riskerar<br />
sin hälsa och sina liv i farliga transporter,<br />
med dålig hygien och dålig mat,<br />
konstaterar Lena Karlsson.<br />
En 16-årig poJKE berättar hur han grävde ner<br />
sig under en löven i djungeln på natten för<br />
att skydda sig mot vilda djur. Han berättar<br />
också om hur desorienterad han var.<br />
– Jag kunde inte språket och visste inte<br />
vägen.<br />
Själva rörelsen gör barnen sårbara, konstaterar<br />
Najat M’jid Maalla, FN: s särskilde<br />
rapportör om försäljning av barn.<br />
– Vi får inte heller glömma alla de barn<br />
som lämnas ensamma när föräldrarna<br />
flyttar till andra orter för att söka arbete,<br />
understryker hon. Familjen utgör det främsta<br />
skyddet för ett barn – så när de splittras<br />
ökar barnets sårbarhet.<br />
– Att ständigt vara borta från sin familj<br />
lämnar också djupa spår.<br />
Ett annat problem är att många barn<br />
som migrerar arresteras och skickas tillbaka<br />
utan någon ordentlig bedömning av om<br />
detta verkligen ligger i deras bästa intresse.<br />
– Frågan om vad som är barnets bästa har<br />
inte bara ett svar, konstaterar Jaqueline Bhabba,<br />
professor vid Harvard University i USA.<br />
” gör det lättare<br />
att återförenas”<br />
gloria BErBEri, 18, bor i Kucove i Albanien och<br />
arbetar mot trafficking.<br />
– Det är extremt många som lämnar vår by på<br />
grund av arbetslöshet. De hoppas på ett bättre<br />
liv, men utsätts ofta för övergrepp på vägen. Jag<br />
vet många unga som har tvingats till prostitution.<br />
Polisen som ska hjälpa dem utsätter dem<br />
för misshandel och låser in dem. <strong>Barn</strong> skulle<br />
behöva mer information om riskerna innan de<br />
ger sig av. Jag önskar också att det var lättare för<br />
familjer att återförenas.<br />
– <strong>Barn</strong> skickas ofta tillbaka hem under<br />
parollen att ”barn mår bäst av att vara med<br />
sina föräldrar”. Men vad som är bäst beror<br />
på så mycket, som ålder, kön, personliga,<br />
politiska och sociala omständigheter och<br />
erfarenheter, familj. Man behöver göra<br />
ordentliga individuella prövningar.<br />
Att lyssna på varje enskilt barns erfarenheter<br />
och behov är centralt för att ett bättre<br />
omhändertagande ska kunna utvecklas.<br />
– Det finns inte en lösning, säger Lena<br />
Karlsson. Det handlar om att involvera<br />
familjen i första hand, men också om att<br />
utveckla strukturer för trygghet och skydd<br />
i lokalsamhällen, att engagera frivilligorganisationer,<br />
politiker och myndigheter. Ett<br />
barn som kommer till ett nytt land måste<br />
till exempel ha tillgång till utbildning och<br />
sjukvård och få information och rådgivning<br />
på sitt eget språk.<br />
– Om man ska kunna avgöra vad som är<br />
barnets bästa är det också nödvändigt att<br />
man lyssnar till vad barnet själv tycker, och<br />
att man är beredd att diskutera olika lösningar<br />
för varje barn.<br />
Men så ser det inte alltid ut.<br />
En särskilt utsatt grupp bland de migrerande<br />
barnen är de statslösa, det vill säga<br />
barn utan nationell identitet eller legal<br />
status i något land. De hamnar ofta utanför<br />
alla sociala skyddsnät.<br />
14 <strong>Barn</strong> 1/2011
”informera mera”<br />
thanat phaEtChaiDaEn, 23 , är född och<br />
uppvuxen i Thailand men har först nyligen fått<br />
medborgarskap eftersom hans föräldrar är från<br />
Burma.<br />
– Det är otroligt mycket korruption och byråkrati<br />
i processen att söka en nationell identitet.<br />
Tänk bara på alla protokoll som ska signeras –<br />
och på att det finns barn som aldrig har sett en<br />
penna i sitt liv! Det måste bli enklare! Organisationer<br />
borde söka upp barn utan papper som bor<br />
i avlägsna områden, informera och hjälpa dem.<br />
– Utan dokument kan man inte göra<br />
någonting, säger Thanat Phaetchaidaen,<br />
som vuxit upp som statslös i norra Thailand<br />
med burmesiska föräldrar.<br />
– Jag förstod aldrig varför jag inte fick<br />
samma möjligheter som mina vänner<br />
som hade thailändskt id-kort. Jag kunde<br />
till exempel inte resa inom landet, vilket<br />
innebar att jag inte fick följa med mitt fotbollslag<br />
på turneringar. Och min familj var<br />
tvungen att betala för skola och sjukvård.<br />
Han säger att det stöd han skulle ha<br />
behövt är väldigt enkelt;<br />
– Att få vara med familjen och känna<br />
mig trygg – att inte hela tiden behöva fly<br />
undan polisen som jagar illegala invandrare.<br />
– Polisen skulle göra det enklare att ansöka<br />
om nationalitet. Idag är det otroligt mycket<br />
byråkrati och korruption i den processen.<br />
Thanat tycker att organisationer borde<br />
söka upp människor i avlägsna områden –<br />
där det finns många barn utan papper och<br />
hjälpa dem med information om hur de<br />
kan söka en nationalitet.<br />
Han har själv engagerat sig i en grupp<br />
unga, före detta statslösa, som söker upp<br />
och hjälper andra i den processen.<br />
ävEn anDra unga pekar på att barn behöver<br />
organisera sig och hjälpa varandra. Som<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
” hjälp barn att<br />
organisera sig”<br />
sèvErinE tangni, 16, bor i Benin och är engagerad<br />
i en organisation där barn stödjer andra barn<br />
som arbetar. Många av dem har migrerat.<br />
– <strong>Barn</strong> som måste jobba i ett annat land<br />
behöver en organisation som är till för dem. En<br />
organisation som kan dela deras erfarenheter<br />
och tala om vad det finns för möjligheter, hur<br />
man skaffar id-kort, vart man vänder sig om<br />
man behöver stöd. <strong>Barn</strong> kan göra mycket för<br />
att hjälpa varandra. Vår största styrka är våra<br />
vänner.<br />
grupp kan man få helt andra möjligheter<br />
till skydd, aktioner, sanktioner, påtryckningar<br />
och förhandlingar. <strong>Barn</strong>en känner<br />
varandra och kan hjälpa varandra med råd<br />
om var de ska vända sig om de behöver<br />
hjälp av expertis.<br />
Men Erica Munoz Mercado påpekar<br />
samtidigt att de vuxna, och staterna, alltid<br />
måste bära ett ansvar:<br />
– Både hemlandet och ankomstlandet<br />
måste vara involverade. Det är inte bara<br />
familjens och lokalsamhällets ansvar utan<br />
även regeringarnas. De måste skydda barnen!<br />
■<br />
Statslösa barn särskilt<br />
utsatta<br />
● Vissa barn är mer utsatta än andra när de migrerar,<br />
bland dem finns flickor, de yngsta barnen<br />
och barn som är statslösa.<br />
● en statslös person är någon som inte erkänns<br />
av något land som medborgare.<br />
● Åtskilliga miljoner människor i världen lever<br />
idag utan nationell identitet. det innebär<br />
som regel att de inte kan vara fullt delaktiga i<br />
samhället, till exempel så är rösträtten oftast<br />
begränsad till medborgare. statslösa nekas<br />
ofta identitetshandlingar, liksom tillgång till<br />
utbildning, jobb och hälsovård .<br />
hallå där…<br />
… roberta Cecchetti! Du ansvarar för att<br />
driva rädda <strong>Barn</strong>ens påverkansarbete i<br />
genève. vad är ditt uppdrag?<br />
– Jag ska försöka få till stånd politiska förändringar<br />
på nationell, regional och internationell<br />
nivå som kan leda till att barn som migrerar får ett<br />
bättre skydd.<br />
vilken är den viktigaste delen i detta<br />
arbete?<br />
– Att få regeringar att inse att det finns många<br />
olika skäl till att barn migrerar. Det kan vara för<br />
att komma undan fattigdom, krig och katastrofer,<br />
men också för att skapa bättre möjligheter i livet.<br />
Att barn migrerar kan i sig kan inte förhindras, men<br />
vi måste se till att det inte sker på ett farligt och<br />
otryggt sätt, vare sig de flyttar själva, i familj; inom<br />
ett land eller över gränser.<br />
vilka andra viktiga frågor driver rädda<br />
<strong>Barn</strong>en?<br />
– I dag finns det i många länder ett lagstadgat<br />
skydd för barn som utsätts för handel, vi driver nu<br />
på för att det skyddet måste gälla för alla barn<br />
som migrerar. Vi driver också på för att de barn som<br />
migrerat till ett land ska ha samma tillgång till<br />
exempelvis skolgång, sjukvård, samt juridiskt och<br />
psykosocialt stöd som inhemska barn.<br />
vilka resultat har ni uppnått?<br />
Vi har lyckats sätta barn som migrerar på den<br />
internationella agendan. Just nu sker ett paradigmskifte<br />
– från att se på migration som synonymt<br />
med risker, till att se att också barn har rätt till fri<br />
rörlighet och att det kan skapa möjligheter för barn<br />
om det sker under bra förutsättningar.<br />
vilka är de största utmaningarna?<br />
– Att göra vuxna och politiker medvetna om att<br />
en förflyttning faktiskt kan vara för barnets bästa,<br />
men också att de allra flesta barn rör sig inom ett<br />
lands gränser och inte mellan. En annan utmaning<br />
är att anpassa systemen för att skydda barn när de<br />
flyttar. Det är oftast lättare för myndigheter och<br />
andra att skydda barn före och efter att barnet förflyttat<br />
sig, men insatserna är svårare under själva<br />
förflyttningen.<br />
varför är rädda <strong>Barn</strong>en en aktör i denna<br />
fråga?<br />
– Vi har en unik position i det att vi pratat med<br />
barn som migrerar – och tagit del av deras och<br />
föräldrarnas erfarenheter. Det har till exempel gjort<br />
det uppenbart att migration både kan utgöra en<br />
risk för barnen men också en möjlighet, så länge<br />
det görs på ett säkert och tryggt sätt. ■<br />
15
staden ranong är knutpunkt för landets fiskeindustri. här jobbar fattiga barn från Burma<br />
med att sortera fisk och skala räkor.<br />
16 <strong>Barn</strong> 1/2011
Paradisets<br />
baksida<br />
Drömmen är sann. Solen skiner från en klarblå himmel. Vattnet är turkosgrönt,<br />
maten kryddig och leendena vänliga.<br />
Men det finns också ett annat Thailand.<br />
Ett land där fattiga och utländska barn utnyttjas hänsynslöst.<br />
Ett land där polisen är korrupt och där det saknas politisk vilja att skydda<br />
dem som bygger nationens framtid.<br />
text sophie aRnö foto jöRgen hildebRandt<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
17
Det är inte mer än ett sund emellan.<br />
På ena sidan turistparadiset<br />
Thailand, rikt på naturtillgångar<br />
och med en blomstrande exportindustri.<br />
På andra sidan den konfliktdrabbade<br />
diktaturen Burma med sin<br />
skriande höga arbetslöshet, fattigdom och<br />
kränkningar av mänskliga rättigheter.<br />
Klockan sju på morgonen är det redan<br />
full fart. Rangliga små träbåtar går i skytteltrafik<br />
över floden. Människor hojtar och<br />
håller hårt i sina värdehandlingar, väl tummade<br />
pass med många stämplar i. Solblekta<br />
paraplyer skyddar mot hettan. Resan, från<br />
Kawthung, det brittiska imperiets sista<br />
utpost i södra Burma, tar en halvtimme och<br />
kostar 12 kronor.<br />
– Det här är verkligen ett dåligt ställe!<br />
Människor lider, säger pastor Kevin Medilo.<br />
Han är 34 år ung men talar redan som<br />
en gammal man. Det klafsar om våra skor<br />
när vi försiktigt kliver mellan högarna av<br />
fisk på kajen. Lukten är fullkomligt bedövande<br />
i den 30-gradiga värmen.<br />
ranong är En liten charmlös stad med solkiga<br />
fasader och härvor av trassliga elledningar,<br />
30 mil norr om turistparadiset Phuket.<br />
I all sin oansenlighet är orten en viktig<br />
knutpunkt för fiskeindustrin i Thailand.<br />
Som sådan lockar den till sig tusentals migranter<br />
varje år, framförallt från Burma.<br />
Den här morgonen, liksom alla andra<br />
morgnar, är många fullt sysselsatta med<br />
att sortera nattens fångst. De flesta är barn.<br />
Små, mjuka händer lämpar sig väl.<br />
Pweh, 11, jobbar koncentrerat med att<br />
binda ihop klorna på krabba efter krabba.<br />
Förläget tittar hon ner när vi söker kontakt,<br />
men berättar att hon har kommit hit från<br />
Burma med sin moster. Hon tystnar när hon<br />
ser att hennes thailändska arbetsgivare ser<br />
oss, två välgödda kvinnor, fortfarande med<br />
olja på fingrarna efter en riklig måltid. De<br />
knappar lojt på sina nya mobiltelefoner, samtidigt<br />
som de bevakar sina anställda. De tycks<br />
inte ha några som helst problem med att låta<br />
små burmesiska barn jobba vid sina fötter.<br />
– Enligt thailändsk lag är det förbjudet<br />
för barn under 15 år att arbeta, berättar<br />
pweh, 11, (i förgrunden) och hennes moster (på huk till vänster)<br />
jobbar koncentrerat med att binda upp klorna på hundratals<br />
krabbor medan deras thailändska arbetsgivare (vid bordet<br />
bakom) övervakar dem, äter och pratar i mobiltelefon.<br />
pastor Kevin. Men det tycks ingen bry sig<br />
om.<br />
På samma vis är det förbjudet för underåriga<br />
att sälja sex. Något som inte på något<br />
vis generar handeln som tar vid på stadens<br />
bakgator framåt kvällen.<br />
– Här finns ytterligare möjligheter att<br />
tjäna pengar, både för dem som säljer sig<br />
och för polisen som ofta är korrupt.<br />
när han Först kom hit från Filippinerna för<br />
tre år sedan, på besök för sin församling<br />
Marist Mission, som driver verksamhet i<br />
området med stöd av <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en, så blev<br />
han djupt berörd, ja ”skakad”, av migranternas<br />
situation.<br />
– Jag såg hur de utnyttjades, hur de arbetade<br />
långa arbetsdagar, för knappt minimilön,<br />
inom fiske-, jordbruks- byggnads- och<br />
sexindustrin.<br />
– Om vi tog bort alla migranter skulle<br />
Thailand bli bankrutt. Den växande ekonomin<br />
är helt beroende av deras arbete.<br />
Men trots det är fördomar och rasism<br />
utbredda, särskilt mot burmeser och mot<br />
18 <strong>Barn</strong> 1/2011
minoritetsfolk från de fattiga nordöstra<br />
delarna av landet.<br />
– Man vill att de utför tjänster åt en –<br />
men man vill inte ta hand om dem.<br />
Många migrerande barn och familjer är<br />
i Thailand illegalt och lever ”osynliga”, helt<br />
utanför befintliga trygghetssystem. Det gör<br />
dem extra sårbara och beroende av sina<br />
arbetsgivare.<br />
– Om de blir utsatta för olika typer av<br />
övergrepp har de ingenstans att vända sig<br />
eftersom de då är rädda att bli fängslade<br />
eller deporterade.<br />
Det finns kriminella, thailändska ligor<br />
som har satt i system att råna just illegala<br />
invandrare, eftersom de vet att de sällan<br />
polisanmäler brotten.<br />
Andra problem migranter brottas med<br />
är att de inte kan språket, vilket gör att de<br />
har svårt att söka information.<br />
– Och de lever ofta i usla, osanitära<br />
bostäder, äter dåligt och drabbas därför<br />
också oftare än andra av olika infektioner.<br />
Pastor Kevin tar med oss till ett kvarter<br />
någon kilometer från hamnen. Genom ett<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
phyu nyin vågar inte lämna den fallfärdiga bostad som<br />
hon delar med ett 60-tal andra migranter från burma.<br />
– jag är rädd att bli arresterad och deporterad, säger hon.<br />
trasigt plank kliver vi in i en fullkomligt<br />
osannolik miljö, som är hem för ett 60-tal<br />
burmesiska migranter. Runt en gård fylld av<br />
bråte sluter sig ett tvåvåninghus som ser ut<br />
att kunna rasa samman vilken stund som<br />
helst, hjälpligt ihopspikat av murkna plankor<br />
och tätat i taket med stora trasiga plastsjok.<br />
Luften är fuktig och stanken från floden som<br />
löper längs baksidan unken. Bland snäckskalen<br />
som ligger spridda på flodbanken bökar<br />
mängder av stora bruna råttor.<br />
– Nu förstår du varför många blir sjuka,<br />
säger han och tittar forskande på mig.<br />
Ett par MEDElålDErs män skränar berusat<br />
på en bänk och pastor Kevin går fram och<br />
hör hur det är med dem. Intill badar ett<br />
litet barn i en minimal blå plastbalja full av<br />
brunt vatten.<br />
På den dunkla övervåningen steker en<br />
kvinna kyckling över öppen eld – något<br />
som verkar fullkomligt livsfarligt med<br />
tanke på bostadens fnösktorra virke.<br />
Och mitt i allt detta – i ett av de små sovrummen<br />
som har väggar tapetserade med<br />
tidningspapper, finns ett skåp med glasdörrar<br />
som döljer perfekt tvättade och vikta<br />
babykläder.<br />
– Han var ett år när han dog, förklarar<br />
Lhjin Koko, 26, och visar oss ett blekt foto<br />
av sonen.<br />
– Vi hade inte pengar att åka till sjukhus<br />
och vi förstod inte att det var hiv.<br />
Han har själv just blivit lite starkare<br />
efter att ha varit nära döden i aids.<br />
– Jag har pastor Kevin och pastor John,<br />
ja hela Marist Mission, att tacka för mitt liv!<br />
Det var de som hittade mig och såg till att<br />
jag fick vård när jag låg här.<br />
Livet i Ranong har blivit totalt annorlunda<br />
än vad Lhjin Koko drömde om när han<br />
kom hit som 18-åring.<br />
– När jag först kom från Rangoon med<br />
hjälp av människosmugglare, så var jag<br />
rädd eftersom jag inte pratade språket. Men<br />
jag hoppades tjäna pengar. Sen visade det<br />
sig vara svårt att få jobb. Jag började festa<br />
vilt, tog droger och träffade tjejer. Sen blev<br />
jag sjuk.<br />
– Nu känner jag mig alldeles tom och<br />
19
lhjin Kok (till höger) kom till thailand som<br />
18-åring. idag lever han gömd och utblottad med<br />
aids. han har också förlorat en son i sjukdomen.<br />
pastor Kevin Medilo (till vänster) är upprörd.<br />
– thailands växande ekonomi är helt beroende<br />
av migranternas arbete. Man utnyttjar – men vill<br />
inte ta hand om dem, konstaterar han.<br />
20 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
21
stämplarna i passen vittnar om många resor<br />
över sundet.<br />
Kimberly, 17, har gått från arbete på en fiskfabrik,<br />
via skolbänken, till att själv hoppa in som lärare.<br />
MYANMAR<br />
(BURMA)<br />
Chiang Mai<br />
Ping<br />
Nakhon Sawan<br />
P huket<br />
Hua Hin<br />
MALAYSIA<br />
Phitsanulo k<br />
Mekong<br />
Rayong KA M BODJA HuvudStad: Bangkok<br />
StatSSkick: Konstitutionell monarki<br />
antal invånare: 68,1 miljoner (2010; källa FN)<br />
invånare/km2: 133 (2010; källa FN)<br />
nativitet/födelSetal: 1,5 % (2008)<br />
förväntad medellivSlängd: kvinnor 75 år,<br />
män 68 år (2008)<br />
BnP/inv: 3 972 US dollar (2009)<br />
Procent läS- ocH Skrivkunniga: Kvinnor<br />
93%, män 96% (2007)<br />
religioner: Huvudsakligen buddhism.<br />
Minoriteteer av muslimer, kristna, hinduer m fl.<br />
källa: Utrikespolitiska Institutet<br />
LAOS<br />
Bangkok<br />
Sur i n<br />
VIETNAM<br />
thailand/ raja-anachakra thai<br />
THAI.<br />
utblottad. Jag har ingenting, säger han med<br />
ett stort och motsägelsefullt leende.<br />
Hans unga fru Cho Ayo, 22, som också är<br />
hiv-smittad, instämmer:<br />
– Jag är inte lycklig här. Det är inte mitt<br />
land. Vi söker en möjlighet att åka tillbaka.<br />
Men vi har inga pengar.<br />
I rummet intill träffar vi Phyu Nyin.<br />
Hon är 23 år gammal men ser ut som 12, är<br />
tystlåten, blyg och målad på kinderna med<br />
tanahka, det karaktäristiska gula puder<br />
som de flesta burmesiska kvinnor sminkar<br />
sig med. Hennes fyraåriga son klättrar rastlöst<br />
i hennes knä medan hon berättar:<br />
– Min man jobbar på en fiskebåt och är<br />
ute flera månader i sträck. När jag är ensam<br />
här vågar jag sällan gå ut, eftersom jag är<br />
rädd att bli arresterad av polisen. Det har<br />
hänt flera gånger. Men hittills har jag kunnat<br />
betala mig fri.<br />
Hon drömmer också om att en dag<br />
kunna åka tillbaka till Burma och om att<br />
utbilda sig.<br />
– Men jag vet inte hur det ska gå till.<br />
när vi läMnat gården frågar jag Kevin hur<br />
han orkar med sitt arbete.<br />
– När jag först kom hit blev jag så upprörd,<br />
säger han. Och fortfarande kan det<br />
kännas hopplöst. Problemet så stort!<br />
– Jag finner motivation främst i mina<br />
böner.<br />
Han får också kraft av att se den positiva<br />
förändring som han och hans kollegor faktiskt<br />
kan bidra till. Att informera om möjligheten<br />
till vård och att driva en egen sjukvårdsmottagning<br />
är en del av deras arbete.<br />
En annan viktig del är att ge migrerande<br />
barn möjlighet till utbildning.<br />
Församlingen driver en egen skola dit<br />
han tar med oss. Den svala, välordnade miljön<br />
står i skarp kontrast till miljön vi just<br />
har lämnat. En grupp barn, prydligt klädda<br />
i välstrukna vita skjortor och mörkblå kjolar<br />
och byxor, arbetar koncentrerat med att<br />
lära sig engelska verb ute på terrassen på<br />
övervåningen. Där möter vi Kimberly, 17.<br />
Hon har gått från arbete på en fiskfabrik,<br />
via skolbänken, till att själv hoppa in<br />
som lärare några timmar i veckan.<br />
– Min familj flyttade hit från Burma när<br />
jag var två år, berättar hon. Eftersom vi<br />
är väldigt fattiga var jag tvungen att börja<br />
jobba på en fiskfabrik när jag var 14 år.<br />
Varje dag var hon tvungen att gå upp<br />
och ge sig av klockan fem på morgonen.<br />
Sen jobbade hon till tio på kvällen.<br />
– Många anställda var i min ålder. Det var<br />
inget dagsljus i lokalen, inga fönster, och vi<br />
var tvungna att stå upp hela dagarna. Om vi<br />
pratade så slog de oss. Jag var så trött! Och jag<br />
frågade mig ”Vad gör jag här? ”. Jag kände mig<br />
orolig och upprörd. Det kändes som om jag<br />
inte hade någon framtid när jag såg dem som<br />
var äldre och som hade jobbat där i tio år.<br />
Till sist gick det inte längre.<br />
– Jag kunde bara inte, fast familjen ville att<br />
jag skulle arbeta. Det blev stora bråk hemma.<br />
pastor KEvin oCh hans kollegor fick kontakt<br />
med familjen genom sitt uppsökande<br />
arbete och lyckades övertala föräldrarna att<br />
låta Kimberley börja i deras skola.<br />
– Ofta är det en stor utmaning att övertala<br />
föräldrarna, konstaterar han. Många<br />
har ingen tradition av att utbilda sig och de<br />
behöver pengarna som barnen kan dra in<br />
genom arbete.<br />
– Vi försöker förklara att om barnen får<br />
chans att lära sig språk, thailändska och engelska,<br />
och data, så ökar deras valmöjligheter och<br />
deras chans att tjäna mer pengar i framtiden.<br />
I Kimberleys fall visade det sig snabbt att<br />
hon hade väldigt lätt att lära – och att lära ut.<br />
Nu tycks det inte längre finnas några gränser.<br />
– Det känns så bra att kunna hjälpa<br />
andra, säger hon. Jag tycker om att undervisa<br />
fattiga barn, för jag vet hur det känns<br />
för dem att få möjligheten.<br />
– Förut hade jag inget självförtroende.<br />
Men nu…<br />
– När jag pratar så lyssnar de! Och när de<br />
ställer frågor så tvingar det mig att fortsätta<br />
lära. ■<br />
22 <strong>Barn</strong> 1/2011
”nu måste<br />
vuxna ta<br />
sitt ansvar”<br />
internationella rädda <strong>Barn</strong>en<br />
driver många projekt för barn<br />
som migrerar inom och mellan<br />
länder. Ett av de mest omfattande<br />
är i Mekong-regionen.<br />
Edel silan är den som ansvarar<br />
för att koordinera arbetet som<br />
bedrivs i thailand, såväl som i<br />
Burma, laos, Kina och vietnam.<br />
varför är det viktigt för rädda <strong>Barn</strong>en att<br />
fokusera på barn som migrerar just i Mekongområdet?<br />
– Rörelse har blivit en väsentlig del av<br />
livet här och vi vet att barn som är på resande<br />
fot är extra utsatta för övergrepp, våld,<br />
utnyttjande och vanvård. Migrerande barn<br />
är ofta socialt marginaliserade och osynliga<br />
i de befintliga trygghetssystemen.<br />
– Trots det handlar de flesta politiska<br />
diskussioner kring våra länders utveckling,<br />
om handel, infrastruktur, turism och vuxna<br />
migrerande arbetstagare. Det är knappt att<br />
man erkänner att det finns en stor grupp<br />
barn bland dem som flyttar.<br />
vilka är de största svårigheterna för migrerande<br />
barn i thailand?<br />
– Enligt lag får barn i Thailand utföra “lättare”<br />
arbete när de är i åldern 13-17 år men<br />
många utnyttjas för tungt arbete inom hushåll,<br />
byggbransch, fabriker, jordbruk och fiskeindustri,<br />
särskilt de barn som kommer från<br />
andra länder. Få blir betalda den lagstadgade<br />
minimilönen och de tvingas jobba väldigt<br />
långa dagar. Eftersom de ofta är här illegalt,<br />
blir de beroende av sina arbetsgivare. De<br />
flesta håller sig så osynliga som möjligt för att<br />
undvika att gripas av polisen och deporteras.<br />
röster från fältet hur är situationen för barn som migrerar i ditt land? och vad gör internationella rädda <strong>Barn</strong>en?<br />
Maung Maung lwin, landchef Burma:<br />
– I Burma är det många barn som måste arbeta<br />
på grund av fattigdom. Många migrerar inom landet,<br />
andra tar sig över gränserna, främst till Kina<br />
och Thailand. De flesta är okunniga om problemen<br />
de kan möta.<br />
– Vi jobbar med att bygga upp lokala stödgrupper<br />
som kan informera om riskerna och som<br />
ser till att barnens resmål och kontaktuppgifter<br />
dokumenteras.<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
– Den sexuella handeln med barn frodas,<br />
särskilt i områden där det finns många<br />
migranter. Jag har just besökt en provins<br />
på gränsen till Laos där barerna ligger på<br />
rad längs floden. En flicka som gick med på<br />
att intervjuas berättade att hon bara var 15<br />
år och att det var hennes kompis som tagit<br />
dit henne. Nu kunde hon inte lämna baren<br />
eftersom hon var rädd att bli arresterad,<br />
som illegal invandrare. Det framkom också<br />
att polisen brukade besöka lokalen. De är<br />
troligen också beskyddare av verksamheten.<br />
– Andra svårigheter som barnen konfronetras<br />
med är våld på arbetsplatserna och<br />
brist på fungerande omvårdnad, särskilt<br />
för de minsta separerade barnen. Ibland<br />
används de av organiserade syndikat för<br />
tiggeri. Ytterligare problem är det höga<br />
antalet invandrarbarn i fängelser och spridningen<br />
av hiv och aids i invandrargrupper.<br />
he ye, projektledare Kina:<br />
– De ekonomiska reformerna i Kina har skapat<br />
nya möjligheter som gjort att många flyttar inom<br />
landet, från landsbygd till stad. De migrerande<br />
barnen är sårbarare än andra – och skyddsnäten<br />
är svaga.<br />
– Vi arbetar bland annat med att mobilisera<br />
lokala myndigheter. Vi håller också utbildningar för<br />
barnen för att öka deras kapacitet att skydda sig.<br />
Foto SOPHIE ARNö<br />
vad kan rädda <strong>Barn</strong>en göra?<br />
– Tillsammans med våra samarbetspartner<br />
utvecklar vi program som hjälper barn<br />
bort från situationer där de blir utnyttjade,<br />
misshandlade och vanvårdade.<br />
– Vi ser det också som helt centralt att<br />
utbilda de vuxna som finns runt barnen,<br />
professionella, lärare och föräldrar, i hur de<br />
bäst kan relatera till och stötta dem, stärka<br />
deras känsla av värdighet, deras självförtroende<br />
och hopp om framtiden.<br />
– Vi hjälper även barnen att organisera<br />
egna grupper så att de kan stötta varandra<br />
och söka upp dem bland kamraterna som<br />
är extra sårbara.<br />
– Vi bedriver också forskning med<br />
utgångspunkt från barnens egna erfarenheter<br />
och använder resultaten för att förespråka<br />
nödvändiga politiska förändringar<br />
på lokal och nationell nivå. ■<br />
tran ban hung, avdelningschef vietnam:<br />
– Ett stort problem i Vietnam är att många<br />
barn blir offer för människohandel. De används för<br />
hushållsarbete, inom sexindustrin och för tidiga<br />
äktenskap.<br />
– Vi satsar på forskning, påverkar och samarbetar<br />
med myndigheter och beslutsfattare för att<br />
lagar ska tillämpas. Vi arbetar också med att bygga<br />
upp lokala skyddsnät och direktstöd till offren.<br />
23<br />
Foto SOPHIE ARNö
En lektion<br />
i säkerhet<br />
Folk strömmar till städerna. Ekonomisk framgång har lyft flera hundra miljoner<br />
kineser ur fattigdom. Men det är en riskfylld resa.<br />
<strong>Barn</strong> som lämnar den fattiga landsbyggden kidnappas, utnyttjas och isoleras.<br />
Det vill <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en ändra på.<br />
text sophie aRnö foto jöRgen hildebRandt<br />
24 <strong>Barn</strong> 1/2011
FraMME på tavlan i fyrornas klassrum i<br />
Fuzhuang skolan, i staden Nanning i södra<br />
Kina, projiceras en bild av tolv små barn.<br />
– Den här lilla pojken bodde här i närheten.<br />
Han kidnappades när han lekte utanför<br />
sitt hem, säger klassens lärare och pekar på<br />
en av bilderna.<br />
Det är lektion om säkerhet. Efter bildvisningen<br />
får eleverna själva spela rollspel där<br />
de gestaltar olika situationer, till exempel<br />
när en främling försöker närma sig ett<br />
barn. Sedan följer en frågestund.<br />
Vad skulle ni göra om ni blev kidnappade,<br />
undrar läraren.<br />
– Jag skulle försöka hitta ett papper och<br />
skriva att jag behöver hjälp, säger en pojke.<br />
– Jag skulle låtsas att jag blev väldigt<br />
sjuk, och när de ringt efter doktorn skulle<br />
jag säga till honom, säger en annan.<br />
– Jag skulle säga att jag behövde gå på<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
toa, och så skulle jag försöka smita iväg<br />
fortsätter en flicka.<br />
sEDan Kina inlEDDE sin reformpolitik 1978<br />
har landet upplevt världshistoriens kraftigaste<br />
ekonomiska omvandling. Idag är<br />
landet världens näst största ekonomi, efter<br />
USA. Utvecklingen har skapat nya möjligheter<br />
för miljontals människor. Många<br />
har lämnat den fattiga landsbygden för att<br />
söka lyckan i städerna. Antalet så kallade<br />
migrantarbetare uppgår idag till drygt 200<br />
miljoner.<br />
– Problemet är att den offentliga servicen<br />
inte har utvecklats i samma takt som<br />
den ökade rörligheten, säger He Ye, projektledare<br />
på Internationella <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en<br />
i Kina.<br />
Det drabbar särskilt barnen. Många<br />
lämnas ensamma när föräldrarna arbetar.<br />
De saknar också kunskaper om vad som<br />
kan hända i en stor stad. På det viset blir de<br />
extra sårbara.<br />
Varje år kidnappas och säljs tusentals<br />
barn.<br />
– Regeringens ettbarnspolitik och de<br />
enorma inkomstklyftorna, har skapat en<br />
efterfrågan, framför allt på pojkar, säger<br />
He Ye.<br />
– Fattiga människor har väldigt svaga<br />
skyddsnät och är beroende av att ha någon<br />
som kan försörja dem. Därför vill de ha<br />
flera barn. Många ”köper” en son som de<br />
sedan ger god utbildning och tar oerhört<br />
väl hand om, för att han senare ska kunna<br />
ta hand om dem.<br />
Flickor säljs oftare till sexhandel eller<br />
som fruar – underskottet på kvinnor,<br />
orsakat av aborter på flickfoster, gör dem<br />
eftertraktade. Men småflickorna är inte lika<br />
25
i Fuzhuangskolan är 98 procent av de 2400 eleverna migranter.<br />
”värdefulla” för dem som säljer barn: en<br />
pojke kan ge över 30 000 kronor medan en<br />
flicka bara kostar knappt 4 000 kronor.<br />
Människosmugglingen förekommer i<br />
många kinesiska provinser. En del av barnen<br />
rövas bort för att hjälpa till att tigga<br />
eller utföra andra arbeten.<br />
– Många föräldrar är medvetna om<br />
risken att deras barn kidnappas, men det<br />
finns också många som är väldigt okunniga,<br />
säger He Ye.<br />
DE FlEsta soM kommer till städerna från<br />
fattiga bergsbyar saknar utbildning och<br />
kunskap som hjälper dem att identifiera<br />
riskerna.<br />
– De kommer från en annan kultur, pratar<br />
ofta ett annat språk, allt är annorlunda,<br />
säger Lily Lin, som också arbetar för <strong>Rädda</strong><br />
<strong>Barn</strong>en i Kina.<br />
– Ofta har de inte råd att sätta sina barn<br />
på dagis utan lämnar dem ensamma med<br />
släktingar eller i lägenheten. Ofta leker barnen<br />
ensamma ute på gatan.<br />
Nanning är som huvudstad i Giangxi<br />
provinsen i södra Kina, ett mål för många<br />
människor från den fattiga landsbygden<br />
runt omkring. Det grävs, byggs och borras<br />
dygnet runt och nya skyskrapor skjuter<br />
ständigt i höjden. I vissa stadsdelar är mer<br />
än 90 procent av invånarna migranter från<br />
andra delar av Kina. Deras barn har rätt<br />
att gå i skolan här på den nya orten, men<br />
skolan har inte hunnit med. De statliga<br />
skolornas resurser räcker inte till för att ta<br />
emot alla.<br />
– Det saknas lärare, lokaler och utrustning,<br />
konstaterar Lily Lin.<br />
I vissa migranttäta områden har man<br />
försökt lösa problemet genom att öppna<br />
privata skolor, som Fuzhuangskolan. Här är<br />
98 procent av de 2 400 eleverna migranter.<br />
<strong>Barn</strong>ens familjer betalar runt 800 kronor<br />
per termin, resten av intäkterna kommer<br />
från donationer från företag och privatpersoner.<br />
– Fördelen med en sån här skola är att<br />
man kan prioritera att lägga resurser på<br />
migranters särskilda behov, säger Lily Lin.<br />
– Nackdelen är förstås att migranterna<br />
måste betala, och att de inte integreras lika<br />
väl när de separeras från lokalbefolkningen.<br />
Internationella <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en i Kina arbetar<br />
med att att identifiera de mest sårbara<br />
barnen, med att knyta kontakter med och<br />
mobilisera lokala myndigheter - och med<br />
utbildningar för barn och föräldrar för att<br />
de ska lära sig att identifiera riskerna de kan<br />
utsättas för, som den på Fuzhuangskolan.<br />
– Bästa sättet att undvika att barn blir<br />
” Fördelen<br />
med<br />
en sån här<br />
skola är att<br />
man kan prioritera<br />
att lägga resurser på<br />
migranters särskilda<br />
behov.<br />
offer för människohandel och andra övergrepp<br />
är att satsa på det förebyggande<br />
arbetet. Med ökad medvetenhet minskar<br />
riskerna, säger Lily Lin.<br />
– Vi har också arbetat med att värva och<br />
utbilda volontärer som kan erbjuda direktstöd<br />
till exempel med läxläsning, eftersom<br />
många av de migrerande barnen saknar<br />
ordentliga sociala nätverk.<br />
liu yan pEng, 22, är volontär sedan fyra år<br />
tillbaka, parallellt med sina studier.<br />
– Jag ville hjälpa andra. Det är också ett<br />
sätt för mig att lära mig, säger hon.<br />
26 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Mò Qiàn, 12, flyttade till nanning med<br />
sin familj eftersom det inte fanns någon<br />
skola i byn där de bodde.<br />
– livet i stan är väldigt olikt det på<br />
landet, säger hon. Man behöver information.<br />
nu har jag lärt mig många bra saker,<br />
som att man inte får röra elektronik med<br />
blöta händer, att jag ska titta på trafikljuset<br />
innan jag går över gatan och att<br />
jag inte ska prata med främlingar.<br />
27
huáng Yu Qi, 11, bor med sin moster. Föräldrar jobbar på annan ort.<br />
– det var ingen som frågade mig vad jag ville, säger han.<br />
det borde man göra!<br />
UZB.<br />
TURKM.<br />
AFGHA NI S TA N<br />
P AKI STAN<br />
KAZAKHSTAN<br />
TAJ.<br />
INDIEN<br />
KIRGIZSTAN<br />
NEPAL<br />
THAILAND<br />
BHUTAN<br />
BANG.<br />
MYA N MAR<br />
(BURMA)<br />
Chengdu<br />
Y angt ze<br />
VIETNAM<br />
LAOS<br />
RYSSLAND<br />
MONGOLIET<br />
Gula oden<br />
Beijing N.<br />
KOREA<br />
Zhengz hou<br />
Hon g Kong<br />
S.<br />
KOREA<br />
Shangh a i<br />
HuvudStad: Peking (Beijing)<br />
StatSSkick: Republik, enhetsstat<br />
antal invånare: 1,35 miljarder (FN-uppskattning<br />
2010)<br />
invånare/km2: 141 (FN-uppskattning 2010)<br />
nativitet/födelSetal: 1,2 % (2008)<br />
förväntad medellivSlängd: Kvinnor 75 år,<br />
män 71 år (2000–2010)<br />
BnP/inv: 3 565 US dollar (2009)<br />
Procent läS- ocH Skrivkunniga: 94%<br />
(2008)<br />
religioner: Folkrepubliken Kinas regering erkänner<br />
idag fem officiella kinesiska religioner: buddhism,<br />
taoism, islam, katolicism och protestatism.<br />
Konfucianismen är fullt tillåten, men betraktas inte<br />
som en religion.<br />
källa: Utrikespolitiska Institutet<br />
R.<br />
A mur<br />
East China<br />
Sea<br />
TAIWAN<br />
folkrepubliken kina/<br />
Zhōnghuá rénmín gònghéguó<br />
JAPAN<br />
En av de barn hon har kontakt med en<br />
gång i veckan är Chen Wu Yun, 15, som går<br />
i åttonde klass på Fuzhuangskolan. Han bor<br />
ensam med sin pappa som kommit till Nanning<br />
för att söka dagjobb som byggnadsarbetare.<br />
Hans mamma är kvar i hemorten<br />
där hon jobbar inom jordbruket.<br />
– Jag har inte träffat henne mer än två<br />
gånger under de senaste sju åren, säger han<br />
sorgset.<br />
– Jag hoppas att vi ska kunna åka hem<br />
nu över nyår…<br />
– Om vi har pengar, ja…, inflikar hans<br />
pappa. Och det kommer vi inte att ha.<br />
Familjen är mycket fattig. Far och son<br />
bor i en enkel barack ett stenkast från<br />
skolan, tillsammans med många andra migrantarbetare.<br />
Det är trångt och stökigt.<br />
– Jag skulle behöva en bättre livsmiljö,<br />
säger Chen Wu Yun. Det är alltid så högljutt<br />
här. Jag gör oftast läxorna i skolan för där är<br />
det lättare att koncentrera sig.<br />
– Stödet från Liu Yan har betytt jättemycket!<br />
Idag vill hon uppmuntra honom att följa<br />
med på söndagens aktivitet. Då ska volontärerna<br />
på Fuzhuangskolan och ”deras” barn,<br />
besöka de gamla i området.<br />
” Jag<br />
skulle<br />
behöva en<br />
bättre livsmiljö.<br />
Det är alltid så<br />
högljutt här. Jag gör<br />
oftast läxorna i skolan<br />
för där är det lättare<br />
att koncentrera sig.<br />
– Vi försöker alltid att ha två perspektiv<br />
i allt vi gör med ungdomarna; vad de behöver<br />
och vad de kan ge, förklarar hon och<br />
lägger armen om Chen Wu Yuns axel.<br />
Han ler blygt.<br />
– Det är viktigt att inte glömma bort att<br />
man själv är en person med resurser, en<br />
person som kan bidra, även om man också<br />
behöver hjälp, säger Liu Yan. ■<br />
28 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Chen Wu yun, 15, lever ensam med sin pappa<br />
i nanning. han saknar sin mamma och har<br />
svårt att göra läxorna i den stökiga miljö<br />
där han bor. stödet från volontären liu yan<br />
peng, 22,(till vänster) betyder mycket.<br />
29
En Dag MED CECilia MalMstöM<br />
” jag arbetar med frågor<br />
som retar gallfeber på folk”<br />
Tusentals människor söker sig varje år till Europa med drömmar om ett bättre liv.<br />
Men mottagandet brister. Nu vill den svenska EU-kommissionären Cecilia Malmström<br />
skapa ett gemensamt system för hur flyktingar ska tas emot.<br />
– Människor måste behandlas med värdighet och respekt, säger hon.<br />
Tidningen <strong>Barn</strong> följde henne en dag på jobbet i Bryssel.<br />
text NADJA DEBOVE foto KARL MELANDER<br />
30 <strong>Barn</strong> 1/2011
den svenska eU-kommissionären Cecilia<br />
Malmström har i över tio år befunnit sig i<br />
den politiska hetluften.<br />
– det som driver mig är en idealistisk<br />
önskan om att få förändra världen till<br />
det bättre – åtminstone en aning.<br />
väckarklockan ringer<br />
6.10<br />
Det är fortfarande beckmörkt<br />
när väckarklockan ringer hos<br />
Cecilia Malmström strax efter sex.<br />
– Inget vidare kul, men annars hinner<br />
jag inte med alla morgonbestyr.<br />
Frukosten kommer snabbt på bordet,<br />
hennes sjuåriga tvillingar väcks och kläs. I<br />
dag tar just det momentet extra mycket tid,<br />
sedan några dagar hukar EU:s huvudstad<br />
Bryssel under isande kyla.<br />
– Och jag är ju svensk, så jag tycker att<br />
barn ska ha överdragsbyxor på sig när det<br />
är minus tio ute och inte gå i tunna nylonstrumpor<br />
och veckade kjolar.<br />
tidigt morgonmöte<br />
7.55<br />
Efter att Cecilia lämnat barnen<br />
vid skolbussen tar hon bil in<br />
till hotell Amigo för ett frukostmöte. Den<br />
nye chefen för Svenskt Näringsliv, Kenneth<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Bengtsson, är i stan och har bett att få träffa<br />
henne. Över en kopp kaffe och en croissant<br />
diskuterar de arbetskraftsinvandring till<br />
Europa.<br />
– Den demografiska utvecklingen i<br />
Europa är skrämmande, säger hon. Jag vill<br />
att EU-länderna ska öppna upp och ta emot<br />
fler arbetskraftsinvandrare. Vi kommer att<br />
behöva dem.<br />
in på kontoret<br />
9:10<br />
Cecilia Malmström får fortsatt<br />
skjuts av kommissionens chaufför,<br />
nu in till kontoret. Eftersom hon är näst<br />
yngst av alla kommissionärer ligger det<br />
”bara” på åttonde våningen i Berlaymont,<br />
EU-kommissionens högkvarter. Ju äldre<br />
kommissionärerna är, desto högre upp i<br />
huset får de ha sina kontor.<br />
Utanför brer halva staden ut sig, utsikten<br />
är betagande. I dag är taken snötäckta och<br />
skorstenarna kamouflerade i vitt.<br />
Förberedelser<br />
9:15<br />
Inne på sitt sparsmakat möblerade,<br />
men gigantiska kontor<br />
samlar Cecilia sina närmaste medarbetare.<br />
Hon vill informera om arbetsdagen som är<br />
särskilt viktig i dag. EU:s justitieministrar<br />
ska besluta om hennes förslag mot människohandel.<br />
– Jag brinner för den här frågan, människohandel<br />
är en modern form av slavhandel<br />
som nu måste bekämpas.<br />
Blir förslaget verklighet väntar skärpta<br />
straff för gärningsmännen och ett starkare<br />
skydd för offren, ofta barn och kvinnor.<br />
springer över gatan<br />
9:57<br />
Nu är tiden knapp. Stressad<br />
hugger Cecilia tag i sin yllerock<br />
som ligger slängd över soffan. Ut i snöslasket<br />
måste hon, ministerrådets otympliga<br />
byggnad ligger på andra sidan gatan.<br />
– Bryssel var inte kärlek vid första ögonkastet<br />
precis. Staden är lite småful och<br />
ocharmig, men den vinner i längden, försäkrar<br />
hon och stegar i väg med långa kliv.<br />
I EU går det till så att kommissionen lägger<br />
fram lagförslag och medlemsländerna<br />
i ministerrådet bestämmer, oftast tillsammans<br />
med det folkvalda EU-parlamentet.<br />
Som kommissionär för EU:s inrikes frågor<br />
har Cecilia ansvar för att driva saker som<br />
bland annat rör EU:s gränskontroll, brottsbekämpning,<br />
migration och flyktingpolitik.<br />
Tunga ämnen.<br />
– Det är nog lätt att bli cynisk när man<br />
jobbar med den här typen av frågor. Men<br />
jag kämpar emot. Jag bär fortfarande på en<br />
idealistisk önskan om att kunna förändra<br />
världen till det bättre. Åtminstone en aning.<br />
politikermingel på högsta nivå<br />
10.00<br />
I det klotrunda mötesrummet<br />
på ministerrådet börjar<br />
nu den ena europeiska justitieministern<br />
efter den andra att droppa in. Cecilia ser till<br />
att hälsa och småprata med de flesta innan<br />
mötet börjar. En del får kindpussar av henne,<br />
den svenska justitieministern Beatrice<br />
Ask till exempel.<br />
– Jag måste ha en bra relation till alla -<br />
och det kräver en viss smidighet.<br />
Hon tillägger att politik ju egentligen är<br />
att förhandla.<br />
– Alla kan förstås inte vara överens med<br />
mig, men jag vill ju få igenom mina lagförslag<br />
så långt det går.<br />
I sin gröna sammetskavaj och resliga<br />
längd tar hon ordentlig plats bland de grå<br />
kostymerna.<br />
– I politiken är det bra att vara lång. Jag<br />
vinner auktoritet med varje extra centimeter.<br />
Och det utnyttjar jag gärna, säger hon<br />
och skrattar gott.<br />
Cecilia Malmströms dagar är fullbokade av möten.<br />
ofta kan hon gå mellan mötena, avstånden mellan<br />
eU:s olika institutioner i bryssel är inte så stora. Men i<br />
dag är hon stressad och får skjuts av kommissionens<br />
egen chaufför för att hinna.<br />
Förhandlingarna börjar<br />
10.30<br />
Med stadig röst drar Cecilia<br />
sitt förslag om hur EU gemensamt<br />
ska bekämpa människohandel inför<br />
medlemsländernas samtliga justitieministrar.<br />
På några minuter är förslaget antaget.<br />
– Det känns väldigt, väldigt bra. Lagen<br />
har malt genom hela EU-maskineriet på<br />
rekordfart. Det visar vilket starkt engagemang<br />
alla har i detta.<br />
Cecilia berättar att hon själv har träffat<br />
personer som utsatts för människohandel.<br />
Nu senast tre brittiska killar i Malmö.<br />
– De bodde i en husvagn där de låstes<br />
in om kvällarna. På dagarna tvingades de<br />
arbeta med fysiskt tungt trädgårdsarbete.<br />
– Människohandel finns i så många<br />
31
En Dag MED CECilia MalMstöM<br />
eU:s samtliga justitieministrar samlas för möte<br />
i Ministerrådet. strax börjar förhandlingarna. på<br />
agendan står Cecilia Malmströms förslag om<br />
gemensamma regler för att bekämpa människohandel<br />
och sexuella övergrepp på barn.<br />
– politik är att förhandla och jag är här för att<br />
försvara mina värderingar.<br />
på eU-kommissionen i bryssel jobbar över 23 000<br />
personer. trots det ligger korridorerna förvånansvärt<br />
öde. Fast inne på Cecilia Malmströms kontor lyser<br />
flitens lampa. inte heller idag fanns det tid över<br />
för lunch, istället blir det en macka på rummet och<br />
överläggningar med högste chefen på generaldirektoratet<br />
, stefano Manservisi .<br />
Veckomöte med personalen. Cecilia Malmström<br />
berättar att medlemsländernas justitieministrar<br />
precis antagit hennes förslag om hur eU gemensamt<br />
ska bekämpa handel med människor.<br />
– på mitt bord ligger många svåra och kontroversiella<br />
ämnen som precis alla har en åsikt om. Frågan<br />
om trafficking är ett av de få områden där jag har<br />
känt ett totalt stöd från alla.<br />
olika former. Den drabbar inte bara den östeuropeiska<br />
unga tjejen som tvingas utföra<br />
sexuella tjänster, även om hon är klart överrepresenterad.<br />
gnissel i maskineriet<br />
10.45<br />
I ministerrådet fortsätter<br />
mötet. När Cecilia presenterar<br />
sitt förslag om EU-regler för att bekämpa<br />
sexuella övergrepp på barn får hon<br />
det hett om öronen. Hennes planer på att<br />
blockera sidor på nätet med barnpornografiskt<br />
material väcker ont blod. Flera hävdar<br />
att yttrandefriheten står på spel.<br />
– Jag kan inte förstå det argumentet alls,<br />
säger hon en aning barskt. Vad är problemet?<br />
<strong>Barn</strong>pornografi är inte yttrandefrihet.<br />
Mötet drar i långbänk. Hennes pressassistent<br />
Love Berggren gör ett snabbt överslag<br />
och ställer in den videoinspelning hon<br />
skulle göra till en konferens om internationell<br />
brottsbekämpning. Tidsmarginalerna<br />
är små – hela tiden.<br />
– Hon måste ändå få hämta andan<br />
ibland, ursäktar han.<br />
tillbaka till kontoret<br />
11.40<br />
Cecilia kommer in på kontoret<br />
igen och hinner kolla av mejlen<br />
för första gången i dag. Hennes assistent<br />
Karolina Hjers sticker till Cecilia ett papper<br />
att skriva under.<br />
– Är allt under kontroll, undrar hon och<br />
Karolina ger en kort nick till svar.<br />
Utanför ligger EU-kommissionens vadderade<br />
korridorer tysta. Nästan öde. Inget<br />
surr vid någon kaffeautomat, inget småprat<br />
utanför någon dörr.<br />
grekland ständigt på agendan<br />
12.00<br />
Utanför det gemensamma<br />
mötesrummet längst ned i<br />
korridoren har ett antal chefer och handläggare<br />
samlats. De tillhör alla Cecilias<br />
generaldirektorat, som i det närmaste kan<br />
beskrivas som ett svenskt departement.<br />
På mötet avhandlas veckan som gått och<br />
strategierna för den närmaste tiden mejslas<br />
ut. Cecilia uppehåller sig en längre stund<br />
vid dagordningspunkten Grekland.<br />
– Deras asylsystem har brakat ihop<br />
fullständigt. De klarar inte längre av att ta<br />
emot alla asylsökande på ett värdigt sätt,<br />
framförallt inte barnen.<br />
En stor del av hennes arbetstid går<br />
därför åt att stötta Grekland och se till att<br />
flyktingarna som strömmar in får sin sak<br />
prövad på ett rättssäkert sätt, att de får mat,<br />
varma kläder och tak över huvudet. För ett<br />
tag sedan besökte hon själv den turk-grekis-<br />
ka gränsen. Där träffade hon några 14-åriga<br />
afghanska pojkar.<br />
– De bodde tillsammans med 70 andra<br />
ungdomar i ett litet rum. De var förtvivlade<br />
och bad mig om hjälp. Jag är väldigt bekymrad<br />
och frustrerad över att så litet händer.<br />
Tidigt i våras presenterade hon en översyn<br />
för hur ensamkommande flyktingbarn<br />
ska tas emot av EU:s länder. Men hennes<br />
arbete på migrationsområdet går fram<br />
långsamt.<br />
– Det blåser främlingsfientliga vindar i<br />
hela Europa, suckar hon. Få ser i dag migration<br />
som något positivt.<br />
”<br />
Det blåser<br />
främlingsfientliga<br />
vindar i hela<br />
Europa, få ser i dag<br />
migration som något<br />
positivt.<br />
låser in sig med en macka<br />
13.15<br />
Strategiska överläggningar på<br />
tu man hand med högste chefen<br />
på generaldirektoratet, Stefano Manservisi,<br />
tar vid direkt efter mötet. Hon hinner<br />
samtidigt med en snabb lunchmacka.<br />
– Jag äter ytterst sällan lunch ute på stan.<br />
Det blir macka eller sushi framför datorn.<br />
Hon konstaterar att schemat oftast är<br />
tajt. Finns det plats för träning?<br />
– Bara med en patetisk oregelbundenhet.<br />
Flitig bloggare<br />
14.30<br />
Nätverket ligger nere i huset,<br />
så Cecilia skriver ihop dagens<br />
inlägg på sin blogg via telefonen. Pressassistenten<br />
Love försäkrar att hon skriver allt<br />
själv. Hennes blogginlägg om varför hon<br />
tycker det är bra att blockera nätsidor med<br />
barnpornografiskt material har fått i särklass<br />
störst uppmärksamhet.<br />
– Jag arbetar verkligen med frågor som<br />
retar gallfeber på folk, kommenterar hon<br />
syrligt. Det blir sällan stående ovationer när<br />
jag föreslår något.<br />
tal om dataintrång<br />
15.30<br />
Cecilia samlar sig snabbt vid<br />
sitt skrivbord inför nästa<br />
inspel. På hotell Renaissance mitt i stan<br />
ska hon hålla tal om EU:s lagstiftning kring<br />
dataintrång och behovet av en ny översyn.<br />
32 <strong>Barn</strong> 1/2011
” Jag<br />
Hon är sällan nervös inför sina tal.<br />
– Nej aldrig, mer spänd och laddad.<br />
Cecilia anländer bara några minuter<br />
innan hon ska upp i talarstolen. Medan hon<br />
skyndar genom foajén blir hon uppdaterad<br />
av sina kolleger om vad som sagts tidigare<br />
under dagen.<br />
– Cecilia är väldigt noga, hon vill ha koll,<br />
påpekar hennes medarbetare Sören Schönberg.<br />
Rutinerat river hon av talet på tio minuter,<br />
kort efter lämnar hon salen diskret.<br />
Sören följer henne ut till dörren. Säger att<br />
det var bra. Själv har han suttit flera kvällar<br />
och nätter och förberett talet.<br />
– Hon har ändrat på formuleringarna i<br />
talet minst tio gånger, konstaterar han.<br />
Bokslut<br />
16.15<br />
Veckan börjar gå mot sitt slut,<br />
idag har hon planerat att gå<br />
tidigare från jobbet. Den övriga veckan har<br />
Cecilia suttit och arbetat till elva varje kväll,<br />
mer en regel än ett undantag.<br />
– Inom politiken finns inga gränser.<br />
Jag kan jobba hur mycket som helst – det<br />
räcker ändå inte. Bara jag själv kan sätta<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
arbetsdagarna är långa. den här veckan har hon lämnat<br />
kontoret vid elvatiden om kvällarna.<br />
– som med alla politiska uppdrag finns det inget tillfälle<br />
då man kan säga att nu är det klart. det är frustrerande,<br />
men samtidigt är jag tacksam över att ha ett jobb. det är<br />
inte alla som har det idag.<br />
kan jobba hur mycket som helst<br />
– det räcker ändå inte.<br />
punkt för dagen, säger hon och ser trött ut<br />
på ögonen.<br />
tar helg<br />
16:20<br />
Cecilia sätter sig i bilen, bakom<br />
chauffören som väntat<br />
på henne utanför hotellet. Hon ska hämta<br />
tvillingarna och sedan ta sig hem. Senare i<br />
kväll ska familjen ta tåget för att tillbringa<br />
helgen i Paris.<br />
skärmar av sig<br />
23.30<br />
Sju timmar senare kan Cecilia<br />
krypa till sängs. För en<br />
stund kan hon skjuta ifrån sig promemoriorna<br />
och högarna med måste-papper.<br />
– Skönlitteraturen är det enda jag har att sätta<br />
upp mot det vansinniga tempot, säger hon.<br />
Just nu läser hon Kartusanierklostret i<br />
Parma av den franske författaren Stendahl –<br />
om politiska maktintriger på högsta nivå…<br />
somnar<br />
23.50<br />
Cecilia släcker lampan.<br />
Somnar på en gång.<br />
det är sen eftermiddag. Cecilia Malmström uppdaterar<br />
sin blogg en sista gång innan helgen.<br />
– jag tycker det är viktigt att vara öppen och<br />
berätta vad jag ägnar mina dagar åt.<br />
cecilia malmström<br />
yrKE: EU-kommissionär med ansvar för<br />
migrations- och asylfrågor, för brottsbekämpning,<br />
gränsbevakning och terrorism.<br />
ålDEr: 42 år.<br />
FaMilJ: Maken Mikael och två barn, tvillingar.<br />
Bor: I Bryssel<br />
utBilDning: Fil dr i statsvetenskap<br />
BaKgrunD: Undervisat i statsvetenskap vid<br />
Göteborgs universitet, Europaparlamentariker för<br />
Folkpartiet 1999–2006, EU-minister i svenska<br />
regeringen 2006–2010, EU-kommissionär sen<br />
februari 2010.<br />
33
det ensamma livet som flykting är utbytt med vänskap<br />
i en svensk förort. Madona träffar ofta helen och sina<br />
andra vänner efter skolan.<br />
34 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Madonas<br />
nya liv<br />
Hon är en underbar tjej: varm, livlig och full<br />
av glädje över sitt nya liv i fred och trygghet.<br />
– Kom, jag visa dig allt! Allt är så kul!<br />
tEXt ELIN TOFT Foto STEFAN BLADH<br />
madona SPringer förtjust över gården.<br />
Korsar en lekplats full av snö på vägen till<br />
en vän som bor längre bort. Susar uppför<br />
trapporna och ringer otåligt på dörren.<br />
– Här är hon – detta är min vän Helen!<br />
Och där borta bor Raead!<br />
Kontrasten är stor mot tjejen jag träffade<br />
för tre år sedan i Jordaniens huvudstad<br />
Amman. Madona, den lilla irakiska flyktingen,<br />
var en av flera miljoner som hade flytt<br />
från krig, övergrepp och diskriminering i<br />
Irak. I grannlandet Jordanien hade tioåringen<br />
och hennes föräldrar skaffat sig ett minimalt<br />
krypin, och de levde i djup fattigdom<br />
och förtvivlan. För mig blev Madona själva<br />
symbolen för hur krig drabbar barn särskilt<br />
hårt, och hur det ödelägger deras liv.<br />
Madona var undernärd, ledsen och<br />
ensam. Hon såg ut som en liten madonna<br />
med det tjocka, svarta håret och de stora,<br />
mörka ögonen. I skolan blev hon retad, och<br />
den enda kompis hon hade var en tvååring i<br />
huset bredvid.<br />
– <strong>Barn</strong>en i kvarteret fick reda på att jag<br />
var rädd för höga ljud. Så de kastade smällare<br />
bredvid mig. Då började jag gråta eftersom<br />
det påminde mig om kriget, säger Madona.<br />
Varken Madona eller föräldrarna hade<br />
något hopp om framtiden, men tioåringen<br />
var ovanligt klok och kunde reflektera över<br />
sin egen situation.<br />
– Vi måste komma ihåg de goda minnena,<br />
eller hur? sa Madona då och visade<br />
fram några bilder och minnen som de<br />
hade lyckats ta med sig från Irak.<br />
Det var i den svåra situationen som<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en kom i kontakt med familjen.<br />
Kholoud Abu Zaid, chef för organisationens<br />
insatser för irakiska flyktingar i Jordanien,<br />
var ett stort stöd genom de svåra åren.<br />
– Kholoud hjälpte oss när vi inte mådde<br />
så bra. Både med att hitta en ny skola till<br />
Madona, ekonomiskt stöd och med att<br />
hålla humöret uppe, säger mamma Iman<br />
och pappa Kabil i dag. De glädjer sig över<br />
besöket från <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en, bjuder på middag<br />
och te och vill gärna prata. Kabil talar<br />
lite engelska, medan Iman behöver hjälp<br />
från Madona att översätta från arabiska till<br />
svenska. Det är bara tre i familjen. Tillsammans<br />
har de gått igenom svåra saker; nu<br />
gläds de åt sitt nya liv.<br />
för tre år Sedan fick den lilla familjen<br />
flyktingstatus genom FN. De sökte ett ställe<br />
att bo på i många västländer. För knappt två<br />
år sedan fick familjen ett positivt svar från<br />
Sverige, något Madona är mycket nöjd över:<br />
– Här är det inte krig! Och så har vi<br />
annan släkt som också bor här: mormor<br />
och mostrar och kusiner. Allt är bra här,<br />
konstaterar hon och tittar sig omkring med<br />
pigga ögon.<br />
– vad tänkte du när mamma och pappa<br />
berättade att du skulle flytta till ett land så<br />
långt borta?<br />
– Att det var kul och att jag skulle få<br />
flyga för första gången.<br />
35
Madona är en flitig användare av<br />
mobiltelefonen. ibland ringer till<br />
vännen noora i bagdad. när hon<br />
fär höra hur striderna i staden<br />
fortsätter blir hon upprörd.<br />
– visste du något om sverige?<br />
– Lite. Att det var ett land med snö, berg<br />
och sjöar, och att allt var fint här. Vi kom i<br />
mars. Det var så mycket snö, jag hade aldrig<br />
sett det förut.<br />
Madona och hennes föräldrar tycks ha<br />
blivit väl mottagna av svenska myndigheter,<br />
särskilt av Salems kommun utanför Stock-<br />
holm där de nu bor. Men det viktigaste för<br />
att landa i den nya tillvaron var människorna:<br />
den stora familjen som redan bodde<br />
här, de nya vännerna som Madona har skaffat<br />
och alla de personer som givit dem stöd.<br />
– Först var det inte så lätt eftersom jag<br />
inte kunde språket, men så lärde jag mig<br />
svenska och då blev allt bra. Jag går i en<br />
internationell klass och har fått många vänner,<br />
några är svenska medan några kommer<br />
från andra länder. Jag talar arabiska med<br />
några vänner, men mest svenska.<br />
Madona har blivit en kvick tonåring<br />
med mobil, coola kläder och ett leende som<br />
sällan lämnar hennes ansikte. Nu susar<br />
hon iväg till nästa vän. Hon berättar om<br />
gymnastiken hon går på efter skolan, om<br />
Eva som tar med henne till ridningen, om<br />
lärarna Carina och Susann som hon är så<br />
förtjust i. Om köttbullar och spaghetti och<br />
kakor. Om flickorna som träffas efter skolan<br />
för att leka och ha roligt. Om vad hon<br />
har lärt sig i skolan, om skidåkning och om<br />
att cykla. Vi går förbi fritidshemmet, skolan<br />
och biblioteket. Allt är roligt, allt!<br />
”<br />
Först var det inte så lätt eftersom jag<br />
inte kunde språket, men så lärde jag<br />
mig svenska och då blev allt bra.<br />
men det Har ockSå funnits skrämmande<br />
episoder i Madonas nya hemland. För några<br />
månader sedan blev flera fönsterrutor i<br />
deras lägenhet krossade. Någon bankade<br />
på dörren. När polisen kom frågade de om<br />
familjen hade fiender. Händelsen skrämde<br />
Madona och påminde henne om ett annat<br />
liv i ett annat land; det i hemlandet Irak.<br />
– Jag tänker fortfarande mycket på Irak,<br />
på skolan, mina vänner och vårt hus. Ibland<br />
pratar jag i telefon med Noora, min bästa<br />
vän i Irak. Vi har fortfarande kontakt, trots<br />
att det nu är många år sedan vi flydde. Noora<br />
berättar om krig och om de som dör, om<br />
skolan och alla lärare som har flytt. Sist jag<br />
pratade med henne berättade hon för mig<br />
om vår granne som hade förlorat alla sina<br />
bildtext<br />
fyra barn och sin man. Hon stod inte ut,<br />
utan tog sitt eget liv. Så är det i Irak, säger<br />
Madona ledset.<br />
– längtar du hem?<br />
– Ja, jag drömmer om att få träffa mina<br />
vänner igen och om att få se vårt hus. Vi<br />
hade ett stort, vackert hus med trädgård.<br />
Men jag är rädd för krig. Vi upplevde mycket<br />
ont.<br />
Madona och föräldrarnas berättelse<br />
från Irak är på intet sätt unik. Före 2003<br />
levde familjen ett gott och bekvämt liv i<br />
huvudstaden Bagdad, med mycket släkt och<br />
många vänner runt omkring honom. Pappa<br />
Kabal var en erkänd konstnär och undervisade<br />
i grafik och teckning vid Konstakademien<br />
i Bagdad. Mamma Iman var lärare,<br />
och Madona gick i en privat skola.<br />
med kriget förändradeS allt. Först kom<br />
konflikten och striderna in i staden. Så blev<br />
familjen förföljd, trakasserad och hotad på<br />
grund av sin religiösa övertygelse. De tillhör<br />
en minoritet som har sin utgångspunkt<br />
i kristendomen, men som inte betraktas<br />
som kristna. Efter hand togs gatorna över<br />
av kriminella gäng som gjorde livet än mer<br />
osäkert. Minoriteter av alla slag var särskilt<br />
utsatta för övergrepp och andra grymheter.<br />
Det var ett kidnappningsförsök som fick<br />
familjen att fly. En dag när Iman hade hämtat<br />
Madona på skolan och var på väg hem,<br />
försökte någon att slita flickan ifrån henne<br />
36 <strong>Barn</strong> 1/2011
de första åren på flykt levde familjen i jordanien<br />
där den här bilden togs på Madona och hennes<br />
pappa Kabal år 2008.<br />
och dra in henne i en bil. Hon fick kämpa<br />
för att rädda Madona från kidnapparna och<br />
flydde sedan in i en moské. Därifrån avvisades<br />
de eftersom de inte var muslimer, men<br />
de fick lov gå ut genom en bakdörr så att<br />
mor och dotter kom undan kidnapparna.<br />
Senare fick Kabil veta att det var några<br />
av hans egna studenter vid Konstakademin<br />
som låg bakom kidnappningsförsöket,<br />
och att planen var att pressa honom på en<br />
lösensumma. Och att nu förberedde de ett<br />
andra försök.<br />
– Det var en fruktansvärd chock att mina<br />
egna studenter kunde ligga bakom något så<br />
hemskt. Samma kväll flydde vi över gränsen<br />
till Jordanien med bara några få tillhörigheter<br />
med oss. Vi var tvungna att lämna<br />
allt bakom oss, vårt hus, bil, mina bilder,<br />
allt vi ägde. Vi var helt utblottade. Men vi<br />
kunde inte riskera livet på vår lilla flicka,<br />
säger Kabil.<br />
åren Som flyktingar i Jordanien var inte<br />
lätta. När jag frågar Madona om vad hon<br />
minns mest från Amman, tänker hon efter<br />
en lång stund.<br />
– Det var en svår tid. Varje dag blev jag<br />
slagen av de äldre barnen. Vi levde fattigt<br />
och hade nästan inga pengar. Hade det inte<br />
varit för vår kyrka och <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en, hade<br />
inte något varit bra. Men jag försöker att<br />
hålla fast vid det som var positivt, säger<br />
Madona och hämtar fram en stort docka<br />
som hon fick av Kholoud i Amman.<br />
Jag var närvarande när Kholoud plockade<br />
upp dockan från sin väska, och glömmer<br />
aldrig hur den lilla flickan lyste upp av<br />
glädje över att få en leksak som var hennes<br />
egen. Det är starkt att få se dockan igen och<br />
som har följt henne på resan till det nya<br />
landet.<br />
– Jag har inte längre mardrömmar. Det<br />
är skönt att leva utan krig, säger Madona.<br />
Hon och pappa Kabil sätter sig tillsammans<br />
runt en kartbok och tittar på resvägen<br />
från Irak till Sverige; den är inte särskilt<br />
lång, men en prövning i tid och tålamod.<br />
– Vi är inte längre oroliga för Madona,<br />
som vi var i Irak och i Jordanien. Nu vet vi<br />
att hon är trygg, och att hon har en framtid.<br />
För tjejer är det särskilt viktigt att få en<br />
utbildning, och här i Sverige får Madona gå<br />
på en bra skola. Jag hoppas att hon blir en<br />
läkare eller kanske ingenjör, ler mamma<br />
medan hon gör i ordning en ny måltid.<br />
Men Madona har andra planer:<br />
– Jag vill bli astronaut, jag vill veta mer<br />
om rymden och andra planeter, och bli den<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
”<br />
Vi är inte längre oroliga för Madona,<br />
som vi var i Irak och i Jordanien.<br />
Nu vet vi att hon är trygg och har en framtid.<br />
första människan till Venus. Eller så vill jag<br />
bli arkeolog och ta reda på mer om det förflutna.<br />
Eller kanske dykare och undersöka<br />
varför fartyg försvinner i Bermudatriangeln,<br />
drömmer Madona. Ja, hon gillar skolan<br />
väldigt mycket. Hon är nyfiken och tycker<br />
om att forska om saker och ting. Det är inte<br />
utan anledning som hon älskar att vara på<br />
biblioteket på eftermiddagen.<br />
Pappa påpekar att Madona kommer att få<br />
välja själv vad hon vill. Och han tror att hon<br />
kommer att klara av det hon föresätter sig.<br />
– Skriv allt vad vi har sagt till dig! Berätta<br />
hur tacksamma vi är, är det sista Kabil och<br />
Iman säger innan vi tar adjö.<br />
Madona kramar mig hårt och lovar att<br />
skriva ofta i dagboken hon har fått, om sitt<br />
nya liv. ■<br />
– jag vill bli astronaut – eller arkeolog.<br />
livet är fullt av möjligheter för<br />
Madona, här tillsamman s med sin<br />
mamma iman<br />
37
Hur hanterar man ett trauma? För över<br />
60 år sedan tvingades min mamma på<br />
flykt. Från sitt fönster i skolhuset där<br />
de bodde på gränsen mellan Polen och<br />
Tyskland såg hon ryska pansarbilar<br />
köra in i byn. Davaj, davaj! Ryssarna<br />
tog hennes pappa och resten av familjen fick<br />
några timmar på sig att packa sig i väg.<br />
Vägarna var kantade av snö. Var skulle de sova,<br />
vad skulle de äta? Hur skulle de skydda sig från<br />
soldaternas begär? Det blev en lång traumatisk<br />
vandring. Efter några månaders rundvandring i<br />
ingenmansland kom de tillbaka till sitt urblåsta<br />
hus. Men bara för att köras bort igen. Denna gång<br />
för evigt ut ur landet där de vuxit upp.<br />
Att ofrivilligt behöva lämna sitt hem är en del<br />
av många människor liv i världen idag. Inte sällan<br />
är det förenat med ett trauma. Liksom andra trauman<br />
kan man förhålla sig till det på olika sätt. Man<br />
kan försöka dölja, hålla tyst – men man kan också<br />
berätta och dela det med andra. Om man är anhörig<br />
eller vän kan man delta i tystnaden eller välja att<br />
fråga. Jag kan inte säga vad som är rätt eller fel men<br />
om man frågar gäller det att stanna och invänta<br />
svaret. Jag valde att fråga eftersom känslan av något<br />
obearbetat hade spritt sig till min egen kropp.<br />
EXaKt när Min mammas historia blev en del av<br />
mig vet jag inte, men jag minns en morgon, kanske<br />
är det mer än femton år sedan nu. Jag låg kvar<br />
i sängen utan kraft att stiga upp. Obehagskänslan<br />
övergick i en sorts panik och jag föll ner i något<br />
utan att veta hur långt jag skulle falla. Som om<br />
det under varje lager skulle öppna sig ett nytt –<br />
som kanske är det sista, utan någon botten.<br />
Känslan kom tillbaka. Någonting som hänt<br />
mamma fanns också i mig. Kanske fördes det<br />
över utan ord och kanske var det också därför<br />
det var svårt att värja sig. Jag var indragen i något<br />
som jag inte kunde hantera och jag saknade ord<br />
för det jag kände. Det som hänt och lagts åt sidan<br />
drog i henne, och kanske skulle det också forma<br />
mig och mina barn. Som ett svart hål, en slocknad<br />
stjärna, från vilken det går osynliga trådar.<br />
Kan det vara så? Finns det en historiens tunna<br />
trådar som kan spinnas över generationer och<br />
här och där snärja någon som trodde sig stå fri?<br />
Så tänkte jag, och utan att säkert veta vad det var,<br />
KRöNIKAN<br />
Jens Orback<br />
”Min mamma tvingades på flykt”<br />
” Någonting<br />
som<br />
hänt mamma<br />
fanns också i mig. Kanske<br />
fördes det över utan<br />
ord och kanske var det<br />
också därför det var<br />
svårt att värja sig.<br />
eller vart det skulle leda mig, visste jag att enda<br />
vägen ut ur detta svarta hål var ljus på mörker.<br />
Mammas berättelser kom dock sällan längre<br />
än den 13 mars 1945. När ryska soldater sparkat<br />
upp dörren till deras hem och hon hängt den gråa<br />
rocken över sin fars axlar sprack rösten. Och jag<br />
hade svårt att fråga för något i mig ville inte veta.<br />
Mamma kom till Sverige den 16 september<br />
1949 och började jobba dagen efter. Familjen där<br />
hon skulle städa och ta hand om barnen ställde<br />
inga frågor. Så ville hon ha det i sitt nya land. Så<br />
kunde hon titta framåt.<br />
av anDra värlDsKrigEt var jag själv aldrig speciellt<br />
intresserad. Det var innan jag visste att historien<br />
inte var ett faktum och att den kunde röra sig<br />
framåt i tiden. Jag sökte upp min mammas syskon,<br />
hennes klasskamrater och grannar. Reste<br />
till tyska arkiven och till platserna där hon växte<br />
upp. Så en dag stod hon där framför mig ute på<br />
fältet med sin pappa. Sjutton år gammal med ett<br />
dovt buller från pansarvagnar som närmade sig.<br />
Alltjämt är det många som finner en fristad i<br />
vårt land. I den nya blandningen av svenskar ligger<br />
vår gemensamma framtid. Jag ser ljust på den.<br />
Några bär med sig obearbetade trauman precis som<br />
många har det med sig från sin uppväxt här i Sverige.<br />
Ibland behövs professionell hjälp för att ta sig<br />
vidare men ibland kan det räcka med en fråga. Men<br />
då gäller att man blir kvar och väntar på svaret. I<br />
mitt fall tog det tolv år. För med vilja kan man dölja<br />
– men med vilja kan man inte glömma. ■<br />
jens orback är generalsekreterare<br />
för olof palmes internationella<br />
center och författare till<br />
den uppmärksammade boken<br />
Medan segern firades. Min mammas<br />
historia.<br />
38 <strong>Barn</strong> 1/2011<br />
foto: THERESIA KHöLIN
Foto CHRISTOPHER MAIR<br />
Hallå där,<br />
ubah musse, 28!<br />
Du skildes från din familj under inbördeskriget<br />
i somalia och kom till sverige som<br />
ensamt flyktingbarn när du var åtta år. i vår<br />
står du för en av premiärerna på riksteatern<br />
med monologen ”vem sover i natt”. vad<br />
handlar den om?<br />
– Om min livsresa, från min allra första<br />
barndom i Somalia tillsammans med mamma<br />
och min övriga familj, till flykten och mitt liv i<br />
Sverige som ensamkommande flyktingbarn. Det<br />
är upplevelser jag aldrig kommer ifrån.<br />
varför skrev du den?<br />
– Jag har alltid skrivit. När jag var barn blev<br />
det brev till min mamma, senare till en obestämd<br />
person för att bara ha kontakt med någon. Det<br />
har varit ett viktigt sätt för mig att förstå det jag<br />
har varit med om och hur jag blev den jag blev.<br />
vad hoppas du pjäsen kan bidra med?<br />
– Det finns så många barn och ungdomar som<br />
varit med om liknande situationer, men som kanske<br />
inte är lika starka som jag. Jag vill vara en röst<br />
för dem, ett stöd. Men jag hoppas även kunna<br />
bidra med kunskap till myndigheter och andra om<br />
hur det kan vara att som barn leva i utsatthet.<br />
har du kunnat spåra din familj i somalia?<br />
– Det tog tio år innan min mamma fick reda<br />
på att jag var vid liv och bodde i Sverige. När<br />
jag var 20 reste jag för att hälsa på henne. Men<br />
återföreningen blev inte som jag hade tänkt mig.<br />
På hennes inrådan återvände jag hem tillbaka till<br />
Sverige.<br />
vad behöver barn som kommer ensamma till<br />
sverige för stöd?<br />
– Det är viktigt att myndigheter och vuxna<br />
förstår vilket trauma barnet varit med om, att de<br />
tar det försiktigt i början när allt är så nytt. Sedan<br />
tror jag även att det är bra att man lyssnar till<br />
barnen om hur de vill bo och leva. En del kanske<br />
inte passar att bo i ett grupphem, andra inte i en<br />
familj.<br />
vem sover i natt<br />
Ubah Musses pjäs ”Vem sover i natt” har premiär<br />
den 20 februari på Södra teatern i Stockholm och<br />
kommer att visas på ett fyrtiotal ställen i Sverige.<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
foto: CARL-JOHAN SöDER/SVT<br />
DEn uppMärKsaMMaDE oCh flerfaldigt prisbelönade<br />
SVT-serien Klass 9A är tillbaka med en ny<br />
säsong. Den här gången får tittarna följa klass 9 A<br />
från Mikaelskolan i örebro under en tuff vårtermin.<br />
Målet; att samtliga i klassen ska nå behörighet till<br />
gymnasiet.<br />
– Det har varit en otrolig resa, säger Hiram Alem,<br />
KuLTuR<br />
Ny termin med Klass 9A<br />
foto: THERESE SVENSSON<br />
programmet<br />
sänds måndagar<br />
klockan 20.00<br />
i sVt1<br />
lärarna stavros louca,<br />
gunilla hammar säfström<br />
och thomas holmquist.<br />
16, jag har lärt mig så mycket under det här projektet.<br />
Förra året saknade 14 000 elever som gick ut<br />
nionde klass behörighet till gymnasiet.<br />
– Mycket hänger på lärarna, på deras inspiration<br />
och förmåga att motivera sina elever, säger Stavros<br />
Louca, en av pedagogerna i tv-dokumentären som<br />
handlett lärarlaget på Mikaelskolan. ■<br />
unga, sex och internet<br />
I en rapport från Ungdomsstyrelsen uppger närmare hälften av alla unga tjejer mellan 16 och 25 år<br />
att de varit med om att någon har försökt övertala dem att skicka sexuella bilder, prata om sex eller<br />
agera framför webbkameran. 13 procent av killarna har motsvarande erfarenheter.<br />
Samtalsgrupper på export<br />
nu Finns räDDa <strong>Barn</strong>ens samtalsgrupper för<br />
unga tjejer, så kallade Ellen-grupper, inte bara i<br />
Sverige. Under hösten har Therese Svensson och Frida<br />
Löfgren, båda aktiva i Lunds lokalförening, befunnit<br />
sig i Indien för att utbilda samtalsledare och starta<br />
samtalsgrupper som där döpts till Lalitha-grupper.<br />
– Intresset var enormt, säger Therese Svensson.<br />
Nu finns grupper i 30 byar, bland annat på barnhem.<br />
Tjejerna i Lalitha-grupperna ville allra helst prata<br />
om självkänsla och relationer. Men de ville också veta<br />
mer om sina rättigheter.<br />
– Först var de inte vana att uttrycka egna åsikter.<br />
De letade hela tiden efter det rätta svaret. Men när vi<br />
sa att det inte finns något rätt eller fel lossnade det. ■<br />
39
KuLTuR<br />
foto: MOA KARLBERG<br />
Fint besök<br />
han är här nu! ropar någon som har utsikt mot entrén.<br />
Mötet med Mario Vargas Llosa, årets nobelpristagare<br />
i litteratur, är höjdpunkten på ett intensivt arbete för<br />
eleverna i årskurs åtta på Rinkeby- och Bredbyskolan<br />
utanför Stockholm. text YVONNE BUSK Bild MOA KARLBERG<br />
– noBElprisEt är Ett internationellt pris och<br />
barnen i Rinkeby kommer från hela världen, säger<br />
författaren Gunilla Lundgren som för 20:e året<br />
genomfört ett projekt med barn i Rinkeby.<br />
Under hela hösten har de arbetat fram texter som<br />
de ska överlämna till den peruanske författaren Marios<br />
Vargas Llosa personligen. Lejla Fazlic´och Fatima<br />
El-karafi har skrivit om Nelly Sachs, judisk flykting<br />
och författare som fick Nobelpriset i litteratur 1966.<br />
Många elever är själva flyktingbarn och Nelly<br />
Sachs liv och dikter har engagerat dem mycket. Ermias<br />
Yohannes och Rokia Jamalfarah har skrivit om<br />
Mario Vargas Llosas liv och författarskap och om sitt<br />
eget och de andra elevernas arbete med hans texter.<br />
– För många elever är det här arbetet ett sätt att<br />
lära känna sig själv och placera in sig själv i världen,<br />
säger Gunilla Lundgren.<br />
– Och vi är de enda i hela Sverige som har fått<br />
möjlighet att göra detta,<br />
konstaterar Lejla Fazlic´.<br />
Under hösten har<br />
eleverna även studerat<br />
Alfred Nobels liv och<br />
verk och några tidigare<br />
pristagare, som Selma<br />
Lagerlöf, William Golding<br />
och Isaac B Singer. De har<br />
gjort studiebesök på bland<br />
gunilla lundgren. annat Nobelmuseet och<br />
Judiska teatern.<br />
Alla i klassen har bidragit till det häfte Mario<br />
Vargas Llosa ska få. Och alla har en uppgift vid hans<br />
besök.<br />
Den 9 december är det dags. Lite nervöst är det,<br />
men mest spännande, intressant och roligt. En sista<br />
generalrepetition genomförs i Rinkeby bibliotek. Den<br />
– läs goda böcker, det är den bästa<br />
underhållningen, sa nobelpristagaren<br />
Mario vargas llosa när han<br />
träffade ungdomar på rinkebyskolan<br />
utanför stockholm.<br />
går perfekt. Sedan är det bara att vänta och hålla<br />
koll på väggklockan som närmar sig tre. Bara ett par<br />
minuter efter utsatt tid kommer ropet från lokalens<br />
bakre del:<br />
– Han är här nu!<br />
Vänligt leende intar pristagaren hedersplatsen<br />
mitt framför scenen. En rad elever hälsar sin gäst<br />
välkommen på alla 19 språk som de tillsammans<br />
behärskar. Sedan följer ett traditionellt luciatåg och<br />
programmet som eleverna på Rinkebyskolan och<br />
Bredbyskolan övat in.<br />
Slutligen kallas Mario Vargas Llosa upp på scenen<br />
för att ta emot materialet de sammanställt åt<br />
honom. Han konstaterar att här i Rinkeby rymmer<br />
skolorna hela världen – som FN.<br />
– Ni måste vara väldigt stolta över er själva. Det<br />
är viktigt att vi bygger alla sorters broar mellan människor.<br />
Och litteraturen är en av de allra viktigaste<br />
broarna för att skapa kommunikation, säger han.<br />
– Läs goda böcker, det är den bästa underhållningen<br />
i världen! De uppmuntrar oss att ha drömmar.<br />
Och drömmar är motorn till framgång. ■<br />
långt samarbete<br />
initiativtagare till nobelpristagarnas besök i<br />
Rinkeby var från början konstvetaren elly berg<br />
som gunilla lundgren samarbetade med under<br />
många år. nu är det lotta silfverhielm, grafisk<br />
formgivare och tecknare, som arbetar med barn<br />
i bredbyskolan kring bilder medan gunilla lundgren<br />
leder textarbetet på Rinkebyskolan. nyligen<br />
kom deras bok ”nobel i Rinkeby” ut på premiss<br />
förlag.<br />
40 <strong>Barn</strong> 1/2011
foto: JONATHAN TORGOVNIK<br />
foto: MONICA DAHLSTRöM-LANNES<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Rubrik<br />
Rwanda<br />
– efter folkmordet<br />
på intErnationElla KvinnoDagEn den 8 mars<br />
har fotoutställningen ”intended consequenses”<br />
vernissage på Fotografiska museet i<br />
stockholm. utställningen bygger på nytagna<br />
bilder av Jonathan torgovnik i rwanda, 16<br />
år efter folkmordet. utställningen görs i<br />
samarbete med rädda <strong>Barn</strong>en. pengarna<br />
som samlas in ska användas för arbetet med<br />
att stötta kvinnor och barn som drabbats av<br />
sexuellt våld och dess konsekvenser. utställningen<br />
pågår till den sista maj. ■<br />
Konst för barnen<br />
För trEDJE årEt i rad har konstnären Radmila<br />
Knezevic organiserat en konstutställning i örebro.<br />
Hon har fått 42 lokala konstnärer att bidra<br />
med verk som sedan sålts till förmån för <strong>Rädda</strong><br />
<strong>Barn</strong>en.<br />
– Jag ville bidra; mitt sätt var att göra det via<br />
konsten, säger hon.<br />
I år lyckades hon samla in totalt 17 000 kronor.<br />
– Pengarna ska gå till de allra mest utsatta<br />
barnen. ■<br />
satsning<br />
på samarbete<br />
naBila al-FaKir är lärare och har skapat en<br />
metod för att få skolan att samarbeta bättre med<br />
föräldrarna.<br />
– För att barnen ska lyckas i skolarbetet och<br />
fungera socialt är det helt avgörande att föräldrar<br />
och skola drar åt samma håll, säger hon. Inte minst<br />
för barn vars föräldrar har flyttat från ett annat<br />
land till Sverige.<br />
Nu har hon samlat sina erfarenheter i nya boken<br />
”Föräldrasamverkan i förändring”. Där ger hon<br />
konkreta och handfasta tips på hur skolan kan<br />
använda sig av modellen.<br />
Boken har tagits fram i ett samarbete mellan<br />
förlaget Liber och <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en. ■<br />
prisad för sitt engagemang<br />
räDDa <strong>Barn</strong>Ens MEDarBEtarE Kerstin blomberg har fått teskedsordens<br />
stipendium för ”hennes stora humanitära insatser och starka<br />
engagemang för ökad tolerans – hon har oavbrutet i över 40 år gett<br />
människor hopp och livsmod”.<br />
– jag blev jätteglad. det hade jag aldrig kunnat tänka mig. det är så<br />
stort och så fint det här priset, säger hon.<br />
– jag tycker mycket om symbolen med teskeden. Författaren amos<br />
oz har skrivit så fint om hur en eld kan släckas även då man saknar<br />
hinkar till vatten om alla använder varsin tesked. inom <strong>Rädda</strong> barnen<br />
ser vi också tydligt hur varje enskild handling kan ha betydelse. några<br />
samlar in pengar, andra hjälper till med läxor, vissa hjälper till att<br />
påverka politiker – allting behövs. alla kan bidra.<br />
Kerstin blomberg, insåg redan som barn att hon ville engagera sig<br />
för att göra världen mer rättvis. hon är sjuksköterska och har bland<br />
annat drivit en sjukstuga i ett flyktingläger i indien och tagit initiativ<br />
till att ett barnahus för utsatta barn har startats på gotland, där hon<br />
också har varit ordförande för <strong>Rädda</strong> barnens distrikt i 18 år. idag<br />
arbetar Kerstin blomberg ideellt på heltid, framförallt med att hjälpa<br />
flyktingar, bland annat genom att försöka återförena splittrade familjer.<br />
hon har i många år suttit i <strong>Rädda</strong> barnens och Unicefs riksstyrelser.<br />
– det är alltid barnen -de mest oskyldiga - som drabbas hårdast i<br />
krig och konflikter. jag vill stå på deras sida både i ord och i handling.<br />
jag tycker det är helt självklart att göra vad man kan när världen ser ut<br />
som den gör.<br />
prissumman, 50 000 kronor ska hon använda till en resa.<br />
– jag har jobbat med tibetanska flyktingar i 39 år och jag har<br />
faktiskt aldrig varit i tibet. så nu ska jag åka dit tillsammans med min<br />
man.<br />
Fotnot: teskedsorden grundades 2006 av tidningen Vi. dess årliga<br />
stipendium går till personer som på olika sätt arbetar för ett mer<br />
tolerant samhälle. ■<br />
41
vill du också bli aktiv?<br />
omkring trettio personer från <strong>Rädda</strong> barnens<br />
lokalförening är engagerade i projektet på<br />
sagåsen. Vill du också engagera dig för barn<br />
i din kommun? Kontakta ditt närmaste regionkontor<br />
för mer information.<br />
Elisabeth Martinsen från lokalförening i härryda<br />
Mölndal samordnar rädda <strong>Barn</strong>ens verksamhet på<br />
ankomstboendet i sagåsen. i kväll kom över 20 barn och<br />
ungdomar.<br />
– Jag får så mycket av alla människor jag möter här.<br />
42 <strong>Barn</strong> 1/2011
Andrum<br />
På Sagåsen utanför Göteborg bor flyktingar som kommit<br />
till Sverige för att söka asyl. Ibland blir dagarna långa<br />
och fulla av oviss väntan, oro och sysslolöshet. Men<br />
<strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en ser till att barnen får tid och rum att leka.<br />
text NADJA DEBOVE foto JONAS LINDSTEDT<br />
rEDan halv sEX börjar det; banket på ytterdörren.<br />
Sedan blir de små näsorna som<br />
trycks platta mot fönstret till lekrummet<br />
på Sagåsens ankomstboende bara fler. Och<br />
fler. När dörren öppnas prick sex fullkomligt<br />
strömmar det in barn. Fram åker pärlplattor,<br />
målarfärg, dockor och tågbanor i rask takt.<br />
– <strong>Barn</strong>familjerna bor visserligen inte här<br />
i mer än tre-fyra dagar, innan de får ett mer<br />
permanent boende under själva asylprocessen.<br />
Men det är lång tid för ett barn, särskilt<br />
om det inte finns något alls att göra på<br />
dagen, säger Elisabeth Martinsen från lokalföreningen<br />
i Härryda/Mölndal som samordnar<br />
barn- och ungdomsverksamheten på<br />
Sagåsen för <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens räkning.<br />
DEt var För åtta år sedan som <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en<br />
beslutade att ställa i ordning ett lekrum<br />
på ankomstboendet. Under åren har<br />
verksamheten utvecklats. I dag är det ett<br />
samverkansprojekt med olika frivilligorganisationer,<br />
som ser till att lekrummet kan<br />
vara öppet ett par timmar varje dag. Den<br />
här tisdagskvällen är det fem frivilliga från<br />
lokalföreningen som håller i verksamheten.<br />
– Vi vill finnas här som stöd och vara<br />
lugna och trygga vuxna för de familjer som<br />
precis kommit till Sverige, säger Elisabeth<br />
och nickar uppmuntrande till en liten flicka<br />
som precis serverat henne kaffe ur en dockservice.<br />
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Många som bor på Sagåsen är barn och<br />
ungdomar, en del har smärtsamma erfarenheter<br />
från flykten i bagaget.<br />
– Vår uppgift är inte att ge psykologstöd,<br />
men vi märker hur barnen bara genom att<br />
leka slappnar av och blir lugna – här får<br />
de lov att bara vara barn, säger Elisabeth<br />
Martinsen.<br />
viD Ett av pyssElBorDEn sitter en flicka och<br />
trär pärlor. Hon kommer från Serbien dit<br />
hon utvisades med sin familj i somras efter<br />
att ha bott i Sverige i tre år. Hon vill inte<br />
säga sitt namn men berättar att dagen på<br />
Sagåsen har varit lång.<br />
– Jag har inte gjort någonting, bara väntat.<br />
Men nu känns det lite roligare.<br />
Hennes storebror står vid fotbollspelet<br />
och hänger. Han säger att Serbien inte var<br />
bra för familjen.<br />
– Du vet, vi hade ingenstans att bo, vi<br />
sov i ett hus vi gjort av pappkartonger.<br />
Sedan vill han inte prata mer, säger bara<br />
att just nu och här är det bra. Sen – vet han<br />
inte.<br />
Lekrummet på Sagåsen är inte bara en<br />
fristad för barnen, utan här får även föräldrarna<br />
chans till återhämtning. I en soffhörna<br />
serveras kaffe, kakor och frukt till<br />
de vuxna. Just ikväll finns ingen som pratar<br />
svenska eller engelska. Men Elisabeth berättar<br />
att många föräldrar är glada över verk-<br />
samheten – och det medmänskliga stödet.<br />
För några veckor sedan satt hon och spelade<br />
Yatzy med två tonårssystrar från Irak. När<br />
de spelat klart kom mamman fram till<br />
Elisabeth och tackade; det var precis som<br />
hemma när farmor kom och spelade spel<br />
med barnen.<br />
– Jag får så mycket tillbaka av människorna<br />
jag möter, säger Elisabeth. Och jag<br />
har lärt mig så mycket, till exempel om<br />
asylpolitik och om livet på flykt.<br />
Men uppdraget kan också kännas tungt.<br />
– Det är många människoöden man<br />
möter en sådan här kväll, säger hon. Ibland<br />
kan det kännas tufft att åka hem. Kontrasterna<br />
mot mitt välinrättade liv är så stora. ■<br />
ikea inreder<br />
det är iKea:s varuhus i Kållered och bäckebol,<br />
som står för inredningen och underhållet av<br />
lekrummet på sagåsen. iKea finansierar även<br />
välkomstpåsarna med åldersanpassat lekmaterial<br />
som <strong>Rädda</strong> barnen packar och delar ut till<br />
varje barn som kommer till ankomstboendet. i<br />
fjol delades över 700 påsar ut.<br />
43
Svenska företag och kommuner stödjer <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en och Tidningen <strong>Barn</strong><br />
Våra barn är inte nöjda med den värld<br />
vi ger dem, de vill ha en bättre…<br />
Vi värnar om miljön.<br />
Det är vårt bidrag.<br />
arcticpaper.com<br />
INBROTTSLARM<br />
KAMERASYSTEM<br />
PASSAGESYSTEM<br />
WWW.SKYDDSTEKNIK.EU<br />
www.robygge.se<br />
skönhet •mening•kvalitet Krokoms kommun<br />
stödjer stàdjer <strong>Rädda</strong> Râdda <strong>Barn</strong>en<br />
www.krokom.se<br />
www.krokom.se<br />
Vi stöttar <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en<br />
ISO-9001: 2000<br />
ISO-14001<br />
Nu kan du ladda ner<br />
Första Hjälpen-instruktioner<br />
till din mobil.<br />
Lär dig mer om Första Hjälpen för både<br />
barn och vuxna, steg för steg.<br />
SMS:a ABC till 71160<br />
www.firstaid.cederroth.com<br />
Vi förVerkligar dina bildrömmar.<br />
Och gör bilägandet till en dröm.<br />
Annons BARN 92x34mm.indd 1 11-02-07 16.05.53<br />
MORA GÖR SKILLNAD<br />
www.MORA.Se<br />
Koncernen Karlskoga Energi & Miljö består av moderbolaget Karlskoga Energi & Miljö AB och<br />
dotterbolagen Karlskoga Elnät AB, Karlskoga Kraftvärmeverk AB, Karlskoga Miljö AB och<br />
Karlskoga Stadsnät AB. Koncernen omsätter 425 msk per år och har 150 anställda.<br />
närhet och service<br />
Vi levererar el, vatten, fjärrvärme och bredbandstjänster samt hämtar hushålls- och industriavfall.<br />
Box 42, 691 21 KarlsKoga • tele: 0586–750 100 • e-post: info@karlskogaenergi.se • www.karlskogaenergi.se<br />
Visa ditt stöd genom att annonsera i Tidningen <strong>Barn</strong>. Kontakta annonskraft på telefon 0651-169 80.<br />
44 <strong>Barn</strong> 1/2011<br />
www.condesign.se
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Svenska företag och kommuner stödjer <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en och Tidningen <strong>Barn</strong><br />
stöder <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en<br />
Hos oss kan du året om handla förbrukningsoch<br />
förvaringsartiklar till riktiga vrakpriser!<br />
Infusionsterapi, klinisk nutrition<br />
och medicinsk teknik<br />
www.fresenius-kabi.se<br />
räddabarnen.indd 1 2009-02-13 10:19:14<br />
CYKLING<br />
FÖR ALLA<br />
WWW.JARVSOBERGSCYKELPARK.SE<br />
ÖoB gör<br />
Sverige<br />
billigare<br />
En rikstäckande lågpriskedja.<br />
För att hitta ditt närmaste<br />
varuhus gå in på www.öob.se<br />
45
SISTA ORDET<br />
Elisabeth Dahlin, generalsekreterare<br />
elisabeth.dahlin@rb.se<br />
Migration, som det här numret handlar om, kan<br />
betyda så mycket. Själva ordet betyder ju flytta<br />
och för många av oss kan det ofta innebära<br />
något positivt. Vi flyttar hemifrån som ungdomar,<br />
till ett annat land för att se och lära eller<br />
kanske till landet över sommaren. Jag kommer<br />
fortfarande ihåg när jag som 7-åring<br />
flyttade till fastlandet och på darriga<br />
ben promenerade längs<br />
E4:an till min första skoldag.<br />
Det var så stort, så annorlunda.<br />
Jag var en udda fågel<br />
i flätor och terylenekjol.<br />
För alla dem som<br />
tvingas flytta kan det innebära<br />
något helt annat. Att<br />
lämna familj och vänner på<br />
obestämd tid och inte veta om<br />
man kommer ses igen. Krig,<br />
katastrofer och förföljelse<br />
tvingar varje år miljoner<br />
människor att<br />
lämna sina hem. Ofta<br />
handlar det om barn<br />
som förlorar hela sin<br />
grundtrygghet och<br />
som kommer till nya<br />
främmande miljöer.<br />
Jag talade med<br />
några fantastiska<br />
barn i en kåkstad<br />
utanför Nairobi.<br />
En 12-årig kille<br />
presenterade sig<br />
som ”I am an IDP,<br />
my name is Amir”,<br />
hela hans identitet<br />
var den som internflykting,<br />
IDP, sen kom<br />
namnet. Han hade levt<br />
halva sitt liv utan sina<br />
föräldrar på ett av våra<br />
center.<br />
I Indien flyttar åtta<br />
till nioåriga flickor<br />
på egen hand mellan<br />
delstater på jakt efter<br />
jobb på bomullsfälten.<br />
”<br />
Krig, katastrofer och<br />
förföljelse tvingar<br />
varje år miljoner människor<br />
att lämna sina hem. Ofta<br />
handlar det om barn som<br />
förlorar hela sin grundtrygghet<br />
och som kommer<br />
till nya främmande miljöer.<br />
Några av dem träffade jag i våras, när de fått börja skolan,<br />
en häftig känsla!<br />
vi sEr allt fler barn som migrerar på egen hand eftersom<br />
förhållandena hemma är sådana att barnen väljer att<br />
lämna. Många av dem utnyttjas av samvetslösa människor<br />
till allt sådant som barn inte ska behöva komma i kontakt<br />
med. Vuxna som ser barn som en handelsvara, som billig<br />
arbetskraft eller i värsta fall som något slags leksak. De<br />
här barnen tvingas ofta bli vuxna alltför tidigt.<br />
Några av dessa barn kommer också till Sverige efter<br />
många månaders färd från sitt hem och sitt land. De kommer<br />
till en plats där allt är annorlunda, människor klär sig<br />
på annat sätt, äter konstiga saker och pratar ett språk som<br />
de inte förstår. Och då tänker jag att det är egentligen inte<br />
så stor skillnad på en spetig tjej från skärgården som inte<br />
förstod Kalixmål och de pojkar och flickor från världens<br />
olika hörn som nu skapar sig en ny framtid runt om i vårt<br />
land. Det som behövs för oss alla är att bli mötta med nyfikenhet<br />
och respekt, att någon tar kontakt, bjuder in, så att<br />
man inte bara reser från något utan att man faktiskt också<br />
får landa tryggt och passa in. Här kan vi alla ta ansvar och<br />
göra något. ■<br />
46 <strong>Barn</strong> 1/2011
<strong>Barn</strong> 1/2011<br />
Spara med omsorg<br />
Vill du att dina pengar ska växa samtidigt som de verkar för en god sak? Då har<br />
vi fonden för dig. När du sparar i Banco Humanfonden bidrar du nämligen med<br />
2 procent av din fondförmögenhet till <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens viktiga arbete. Genom åren<br />
har <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en fått cirka 103 miljoner kronor från våra sparare. I Banco Humanfonden<br />
investerar vi i svenska företag som tar ansvar för vår omvärld. Låt även<br />
ditt sparkapital vara med och verka för en bättre värld.<br />
Swedbank Robur i stolt samarbete med <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en<br />
Mer information om ideellt fondsparande hittar du på: www.swedbankrobur.se/raddabarnen eller<br />
kom in på ditt närmaste Swedbank- eller Sparbankskontor.<br />
Historisk avkastning är ingen garanti för framtida avkastning. De pengar som placeras i fonder kan både minska och öka i värde och det är inte säkert att du<br />
får tillbaka hela det insatta kapitalet. Faktablad, informationsbroschyrer och fondbestämmelser finns på www.swedbankrobur.se, och www.swedbank.se.<br />
47
© Inter IKEA Systems B. V. 2008.<br />
POSTTIDNING B<br />
Avs: <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en, 107 88 Stockholm<br />
ALLA PÅ<br />
IKEA STÖDJER<br />
Intresseanmälan<br />
finns på<br />
RÄDDA BARNEN.<br />
enslant.se<br />
MEN HÄR ÄR DE SOM GÖR MEST.<br />
39:–<br />
GOSIG KATT<br />
En slant<br />
varje gång.<br />
Nu fi nns det ett enkelt sätt att ge till någon annan samtidigt<br />
som du shoppar till dig själv. Utan att det kostar något extra<br />
– läs mer om hur du gör på enslant.se<br />
Just nu pågår den årliga mjukdjurskampanjen på IKEA varuhus över hela världen. För varje<br />
mjukdjur som säljs skänker vi tio kronor till <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en och UNICEF. Pengarna används<br />
i 16 utvalda projekt som jobbar med utbildningsinsatser för barn. Drygt 40 miljoner kronor<br />
fi ck vi ihop förra året och vi hoppas såklart på ett nytt rekord i år.<br />
Men giraffer, grodor och krokodiler är inte de enda som jobbar för <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en på<br />
IKEA i Sverige. För varje kund som visar upp sitt IKEA FAMILY kort i kassan skänker vi<br />
alltid 25 öre till <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>ens Föräldratelefon och Föräldramejlen. Och på flera varuhus<br />
uppmanar vi våra kunder att bidra till ett lokalt <strong>Rädda</strong> <strong>Barn</strong>en-projekt.<br />
Så, välkommen till IKEA. Av många skäl.<br />
48 <strong>Barn</strong> x/20xx<br />
a u g u s t i