Öppna artikel - Inse
Öppna artikel - Inse
Öppna artikel - Inse
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
TIDNINGEN<br />
PSYKOLOG<br />
utgiven av sveriges psykologförbund<br />
23–24/02<br />
JULLÄSNING<br />
Owe Wikström:<br />
Synen på Gud<br />
efter Freud<br />
Intervju med Lena Mårtensson:<br />
”Missionär”<br />
bland teknologer<br />
Ata Ghaderi:<br />
Hur jag kom att forska<br />
om ätstörningar<br />
SISTA SIDAN: TORGNY DANIELSSONS JULKRÖNIKA
INNEHÅLL 23–24/02<br />
LEDARE:<br />
Varför respekteras<br />
inte psykologen? 3<br />
Eva Brita Järnefors<br />
”Missionär”<br />
bland teknologer 4<br />
Lena Mårtensson, psykolog och professor<br />
i arbetsvetenskap vid KTH, lär ingenjörer<br />
att inte glömma människan när man utvecklar<br />
tekniska system.<br />
KRÖNIKA:<br />
Utbrändhet,<br />
professionalitet och<br />
flyktingpolitik 7<br />
Lilian Levin<br />
KBT vid ätstörningar 8<br />
KBT har ofta god effekt vid behandling<br />
av patienter med bulimi, skriver Ata Ghaderi<br />
i den andra delen i Psykologtidningens serie<br />
om tillämpad forskning.<br />
Synen på Gud<br />
och Freud 12<br />
Owe Wikström, professor i religionspsykologi<br />
vid Uppsala universitet, skriver om<br />
sökandet efter essensen bortom existensen.<br />
Svagbegåvade<br />
får problem i skolan 15<br />
Barn och ungdomar med svagbegåvning<br />
utgör en stor och ”osynlig” grupp som<br />
kommer i kläm i skolan och i samhället, när<br />
kravet på teoretisk begåvning ökar alltmer.<br />
DEBATT:<br />
Dyslexikonferens<br />
ifrågasatt 18<br />
Logoped Bodil Andersson är kritisk<br />
till den stora dyslexikonferensen i Uppsala<br />
i augusti och får svar av psykolog Jan Alm.<br />
Bokrecensioner 20<br />
Jultomten<br />
och förbundet 32<br />
Torgny Danielsson<br />
robert ekegren<br />
4<br />
8<br />
12<br />
32<br />
TIDNINGEN<br />
PSYKOLOG<br />
23–24/02 • 16 december – 12 januari • Årgång 48<br />
Utgiven av Sveriges Psykologförbund<br />
chefredaktör och ansvarig utgivare:<br />
Eva Brita Järnefors, 08-567 06 451<br />
E-post: evabrita.jarnefors@psykologforbundet.se<br />
redaktionssekreterare<br />
och stf ansvarig utgivare:<br />
Carin Waldenström, 08-567 06 453<br />
E-post: carin.waldenstrom@psykologforbundet.se<br />
redaktör: Maja Ahlroos, 08-567 06 452<br />
E-post: maja.ahlroos@psykologforbundet.se<br />
annonsansvarig:<br />
Rosa Maria Risberg (tjänstledig)<br />
annonsansvarig, vik:<br />
Brittmarie Haake, 08-567 06 454<br />
E-post: brittmarie.haake@psykologforbundet.se<br />
Box 3287, 103 65 Stockholm<br />
Fax 08-567 06 490.<br />
postgiro: 373267-4 bankgiro: 767-2066<br />
E-post: tidningen@psykologforbundet.se<br />
www.psykologforbundet.se<br />
ISSN 0280-9702.<br />
prenumerationer och adressändringar:<br />
Lagern Akademikerservice<br />
Tel 08-567 06 430 • Fax 08-567 06 090<br />
E-post: medlemsregistret@psykologforbundet.se<br />
Pris: 460:– inkl moms<br />
helt kalenderår, 21 nr, 2002.<br />
Telefonnummer/e-post till serviceområden,<br />
kanslipersonal, förbundsstyrelse m fl hittar du<br />
på näst sista sidan.<br />
Medlem Förening Fackpressupplaga<br />
Sveriges Tidskrifter 8 700 ex 2001.<br />
MILJÖMÄRKT<br />
tryck:<br />
Wallin & Dalholm Boktryckeri AB, Lund 2002.<br />
grafisk form:<br />
Marianne Tan<br />
layout:<br />
Joakim Flink, TYPA, 08-19 15 28.<br />
E-post: jocke.flink@typa.se<br />
nummer 1/03 2/03 3/03<br />
distributionsdag<br />
manusstopp<br />
för plats- och<br />
13/1 27/1 10/2<br />
kursannonser<br />
manusstopp<br />
för kretsar och<br />
11/12 8/1 22/1<br />
yrkesföreningar 9/12 6/1 20/1<br />
omslagsbild:<br />
foto: Renato Tan<br />
Psykologförbundet och Psykologtidningen önskar alla medlemmar<br />
God Jul och Gott Nytt År<br />
Liksom tidigare år skänker Psykologförbundet 5 000 kr till Stadsmissionens<br />
arbete med hemlösa i stället för att skicka traditionella julkort.
Psykologer anställda inom offentlig förvaltning har under<br />
många år gett uttryck för ett starkt missnöje med sina<br />
anställningsvillkor, framför allt lönenivåerna. Dessutom<br />
har arbetsbördan under 90-talet ökat och många psykologer<br />
kommer inom de närmsta åren att gå i pension – och då med låg<br />
pensionsersättning.<br />
Varför möter inte psykologer den respekt i yrkeslivet som de<br />
önskar, och varför är deras status och ställning i förvaltningen<br />
inte den som de utifrån sitt yrkeskunnande begär?<br />
Det finns troligen inte något enkelt svar på frågan som kräver<br />
en mer omfattande historisk analys. En rad olika skäl har emellertid<br />
diskuterats vid olika tillfällen. Min utgångspunkt är att<br />
frågan är komplex, och att olika politiska och sociala faktorer<br />
har verkat i samma riktning.<br />
UNDER DE SENASTE 15 ÅREN har politiska krafter i samhället<br />
förordat privatiseringar av offentliga verksamheter samtidigt<br />
som andra slagit vakt om det offentliga ägandet. Yrkesgrupper<br />
som läkare, sjuksköterskor, och lärare har i större utsträckning<br />
än psykologer valt att ta anställning i privata bolag. Läkare har<br />
fått hjälp av att via försäkringskassan, och numera genom vårdavtal,<br />
delvis finansiera sina verksamheter. Sjuksköterskor har i<br />
kraft av sin grupps storlek och betydelse kunnat säga upp sig och<br />
gå till bemanningsföretag för att via dem få högre ersättning.<br />
Konkurrensen har också bidragit till att driva upp lönerna för<br />
dessa grupper. Lärare i sin tur har kunnat ta tjänst i nyetablerade<br />
friskolor. Psykologer har saknat dessa möjligheter. De har<br />
också stannat kvar inom sina verksamheter på grund av lojalitet<br />
med klienterna, för att de varit hängivna sina arbetsuppgifter<br />
och för att de trott på den offentliga vården, omsorgen och skolan.<br />
Psykologer har, kan man säga, hamnat i en lojalitetsfälla.<br />
AKADEMIKERNAS LÖNER är lägre i Sverige jämfört med andra<br />
västeuropeiska länder. Löneskillnaderna i Sverige har av solidariska<br />
skäl varit mindre. Som en följd av privatiseringstänkandet<br />
inleddes under slutet av 70-talet en diskussion inom Saco om individuell<br />
lönesättning. Tanken där var att individuella löneförhandlingar<br />
skulle skapa en större lönespridning och påverka lönerna<br />
i en positiv riktning. Psykologförbundet beslöt i början av<br />
80-talet att verka för individuell lönesättning. För en del psykologer<br />
har möjligheten att tala för sig själva gett dem högre lön.<br />
Andra har känt motstånd mot att framhäva sig eller haft svårt<br />
att i hierarkiska organisationer få till stånd lönesamtal med lönesättande<br />
chef.<br />
Att individuell lönesättning skulle bidra till en positiv löneutveckling<br />
har varit en ömsesidig strävan hos de centrala arbetsgivar-<br />
och arbetstagarparterna inom Saco. Det nya löneavtalet<br />
för Akademikeralliansen, där Psykologförbundet ingår, ÖLA<br />
01, innebär att parterna antagit en gemensam överenskommelse<br />
som bygger på förtroende och respekt för yrkesgruppernas kunnande.<br />
Så långt på central nivå. På det lokala planet har verkligheten<br />
varit en annan. Här möter psykologer dagligen hinder för<br />
ett erkännande av sin kompetens.<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
LEDARE<br />
Eva Brita Järnefors<br />
Varför respekteras inte psykologen?<br />
Inom de flesta verksamheter i kommun, stat eller landsting är<br />
psykologerna få till antalet, och var och en kan räkna ut att inte<br />
ens en chockhöjning av deras löner skulle märkas i den totala<br />
budgeten. Varför tillmötesgår då inte arbetsgivarna psykologernas<br />
krav?<br />
ARBETSGIVARNA KAN INTE FAVORISERA en yrkesgrupp, eftersom<br />
de övriga yrkesgrupperna då skulle följa efter med liknande<br />
krav. De har heller inget intresse av att premiera psykologer så<br />
länge verksamheten fungerar tillfredställande och psykologerna<br />
ställer upp. Arbetsgivarna ser troligen psykologyrket som ett<br />
kvinnoyrke som liksom andra kvinnoyrken av tradition ligger<br />
på en låg lönenivå. Det finns inte heller någon opinion för psykologgruppen<br />
att ta hänsyn till och klienternas stämma är svag.<br />
Arbetsgivarna kan också ta stöd i läkarkåren som inte är solidarisk<br />
med psykologerna, trots att de är kolleger och har en jämförbar<br />
akademisk utbildning. I kraft av sin ställning i samhället<br />
har läkare ”tolkningsföreträde” både inom sitt kompetensområde<br />
och andra yrkesgruppers kompetensområden.<br />
En liten spricka i denna mur har dock uppstått. Det har blivit<br />
svårare att rekrytera nya psykologer, och arbetsgivare måste anställa<br />
PTP-psykologer och ge dem bättre villkor än tidigare.<br />
Om man ser till psykologens position i samhället i stort framträder<br />
en annorlunda bild. Förtroendet för att psykologer kan<br />
ge kunniga och intressanta svar på en del frågor ökar inom medierna.<br />
Varje höst lämnar riksdagsmän från samtliga partier in<br />
motioner till riksdagen som stödjer psykologers verksamhet.<br />
Försäkringsbolagen erbjuder företag försäkringar som innehåller<br />
psykologhjälp till de anställda. Kända och okända personer<br />
talar numera öppet om att de anlitar en psykolog.<br />
Förutom det strukturella lönemotståndet mot psykologer har<br />
kåren egna problem som gör gruppens anspråk otydliga. Många<br />
psykologer är vana att arbeta självständigt och att verka i det<br />
tysta. De saknar erfarenhet av att driva frågor offentligt och att<br />
skapa opinion. Mångfalden riktningar inom psykologin leder<br />
till revirtänkande som ibland kan förefalla viktigare än att driva<br />
en gemensam fråga.<br />
VILKA ÄR DÅ MÖJLIGHETERNA? De ligger i att synliggöra psykologers<br />
specifika kunnande och att genom utvärderingar och studier<br />
visa på behovet av psykologer i verksamheten. Att ställa<br />
krav på inflytande och rimliga ersättningar och, om det inte<br />
hjälper, organisera motstånd. Fler och fler psykologer väljer, när<br />
de upplever att deras kunskaper inte tas tillvara, att etablera privata<br />
och kooperativa psykologverksamheter.<br />
Vi lever i en tid då den psykiska ohälsan ökar. Regeringen<br />
säger sig vilja halvera sjukskrivningstalen med saknar verkningsfulla<br />
åtgärder. Behovet av psykologisk kunskap är stort,<br />
och psykologer skulle kunna göra en väsentlig insats.<br />
eva brita järnefors<br />
2002 12 02<br />
3
håkan lindgren<br />
Lena Mårtensson<br />
– bara halvvägs<br />
mot aktuellaste<br />
forskningsobjektet<br />
– trafikflyget.<br />
Det är alltid människor inblandade i alla tekniska<br />
system. Det är det budskap Lena Mårtensson,<br />
psykolog och professor i arbetsvetenskap,<br />
vill att de blivande civilingenjörerna vid Kungliga<br />
Tekniska Högskolan (KTH) i Stockholm ska<br />
ha fått inpräntat i sig innan de lämnar högskolan.<br />
”Missionär”<br />
bland<br />
teknologer<br />
Det kan tyckas som en självklarhet, men Lena Mårtensson<br />
intygar att hon, som en av tre psykologer bland<br />
3000 anställda vid högskolan, ofta känt sig som en<br />
missionär när hon försökt förmedla insikten om att<br />
tekniken måste anpassas till människan.<br />
– När den tekniska utvecklingen rusar på, är det lätt att glömma<br />
att det i slutändan alltid finns en användare, vars fysiska och<br />
mentala kapacitet kommer att påverka hur de tekniska systemen<br />
fungerar i verkligheten.<br />
Det är nu drygt ett år sedan Lena Mårtensson utnämndes till<br />
professor i arbetsvetenskap med inriktning på människa-maskinsystem<br />
vid institutionen för industriell ekonomi och organisation<br />
(Indek). Den 15 november i år skedde den högtidliga<br />
installationen i Stockholms stadshus. Men vid KTH har hon arbetat<br />
i närmare 30 år.<br />
Till en början gällde forskningsprojekten arbetsmiljö och arbetsorganisation<br />
inom process- och verkstadsindustrin och under<br />
90-talet har hon framför allt ägnat sig åt förhållandet mellan<br />
människa och teknik inom trafikflyget, det vill säga åt piloternas<br />
och flygledarnas arbetsmiljö.<br />
På KTH hamnade Lena Mårtensson mest av en slump. När<br />
hon började studera psykologi på 60-talet, först i Lund och senare<br />
i Stockholm, var det psykologyrket hon siktade på. Då dominerade<br />
den experimentella psykologin och studierna innehöll<br />
mycket av statistik, laborationer och råttexperiment.<br />
– JAG BLEV BESVIKEN. Det var ju människor jag var intresserad<br />
av, inte råttor. Först efteråt har jag insett vilken nyttig utbildning<br />
det var för en blivande forskare. Vi lärde oss forskningsmetodik<br />
och vi lärde oss analysera.<br />
I slutet av 60-talet praktiserade hon som skolpsykolog och arbetade<br />
också efteråt en kort tid som skolpsykolog. Det var ett<br />
väldigt ensamt jobb med allvarliga frågor att hantera, tyckte<br />
hon.<br />
4 Psykologtidningen 23–24/02
– Att efter några samtal och något test avgöra om ett barn<br />
skulle placeras i hjälpklass med de konsekvenser det hade för<br />
barnet, kändes som ett alltför stort ansvar för en ensam psykolog<br />
att hantera. Det ville jag inte fortsätta med.<br />
Efter en praktikperiod på dåvarande PA-rådet och arbete på<br />
ett elektronikföretag i England sökte hon sig tillbaka i Sverige<br />
till en forskargrupp vid KTH, som studerade fysiska arbetsmiljöer<br />
inom storindustrin.<br />
– Jag kände mig hemma direkt, säger hon. Forskargruppen<br />
bestod av tre civilingenjörer och mig och min uppgift var att<br />
intervjua arbetarna om hur de upplevde sin arbetsmiljö.<br />
Då i början av 70-talet låg fokus i arbetsmiljöforskningen<br />
fortfarande på den fysiska arbetsmiljön – värme, damm, buller<br />
och tynga lyft. Psykiska arbetsmiljöproblem var ännu tämligen<br />
ouppmärksammade.<br />
– Eftersom vi kom från KTH med goda kontakter med näringslivet<br />
öppnade industrin sina dörrar för oss och jag slank med<br />
på köpet: ”… och så har vi också med oss en psykolog”.<br />
Det var en positiv erfarenhet, berättar Lena Mårtensson. Och<br />
företagen tog också till sig forskningsresultaten när det gällde<br />
att förbättra den fysiska arbetsmiljön och organisationen av arbetet.<br />
Särskilt stolt är hon över uppdraget att vara med och utforma<br />
arbetsmiljön då Ovako Steel lät bygga ett nytt stålverk i Hofors<br />
mot slutet av 70-talet. Lena och hennes kollegor fick med sig arbetarna<br />
i arbetsgrupper så att man tillsammans kunde diskutera<br />
hur man mitt i de avancerade tekniska lösningarna kunde skapa<br />
en så god arbetsmiljö som möjligt. För att göra invecklade ritningar<br />
begripliga byggde forskarna åskådliga modeller i papp.<br />
– Det var goda tider i stålbranschen och arbetarna var medvetna<br />
om att deras yrkeserfarenhet efterfrågades. Gillade de inte<br />
arbetsplatsen kunde de sluta – det fanns andra jobb att tillgå.<br />
MYCKET HAR GJORTS för att förbättra den fysiska arbetsmiljön<br />
sedan dess, konstaterar Lena Mårtensson. I dag finns kunskaperna<br />
om man vill göra förbättringar. Och automatiseringen<br />
har gjort att de flesta inte längre jobbar lika nära den smutsiga<br />
och bullrande processen. Dessutom finns i dag lagstiftning rörande<br />
arbetsmiljön som företagen har att rätta sig efter.<br />
På 80-talet var det verkstadsindustrin som stod i centrum för<br />
Lena Mårtenssons forskarintresse. Hon studerade bland annat<br />
automatisering och inflytandefrågor. Omfattande intervjuundersökningar<br />
visade att företagsledningar, då de stod inför stora<br />
förändringar, inte involverade arbetarna i förändringsarbetet.<br />
De ställdes ofta inför fullbordat faktum.<br />
– Om chefer inte vågar bjuda in de anställda att delta i processen<br />
får det vanligen enbart negativa konsekvenser. De anställda<br />
blir då bara obenägna att lära om. Är alla däremot med i förändringsprocessen<br />
blir den samtidigt en inlärningsprocess, där man<br />
kan utveckla något tillsammans.<br />
Liknande erfarenheter har Lena Mårtensson gjort då hennes<br />
forskning på 90-talet kommit att kretsa kring förhållandet mellan<br />
människa och teknik inom framför allt trafikflyget. Tekniker<br />
konstruerar maskiner och instrument utan kontakt med<br />
dem som senare ska handskas med de tekniska systemen.<br />
– Instrumentpanelerna i en cockpit är konstruerade av en<br />
”Einstein” som aldrig satt sin fot i en cockpit och frågat oss piloter<br />
om våra synpunkter, sade bland annat en pilot hon intervjuade.<br />
– Jag har så ofta fått höra talas om ”Einstein” att jag börjat<br />
undra vem han egentligen är. Jag har kommit fram till att det är<br />
de ingenjörer vi utbildar. Ingenjörer som inte räknar med människan<br />
i sitt tekniska utvecklingsarbete.<br />
Och det är just detta som Lena Mårtensson och hennes forskningsgrupp<br />
arbetat och arbetar med att förändra. Forsk-<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
leif r jansson/scanpix<br />
ningsområdet människa-maskinsystem, som Lena Mårtensson<br />
ansvarar för, har som syfte att ta fram ny kunskap om människans<br />
möjligheter, men även begränsningar när det gäller att<br />
handskas med tekniska system och att öka förståelsen för detta.<br />
I det arbetet måste man ta hänsyn till människans såväl fysiska<br />
som mentala kapacitet.<br />
Och det är här psykologiska kunskaper om perception, kognition<br />
och minnesfunktioner kommer in.<br />
– Men man måste också ta hänsyn till sociala faktorer och<br />
omvärldsfaktorer, påpekar hon. Liksom till hur människan<br />
fungerar som beslutsfattare i såväl normala situationer som vid<br />
driftsstörningar och i krislägen.<br />
DEN HÄR KUNSKAPEN ska Lena Mårtensson och hennes forskarkolleger<br />
bidra med när det gäller olika tekniska utvecklingsprojekt,<br />
så att man beaktar människans krav på tekniken parallellt<br />
med de tekniska kraven. Och den här kunskapen ska också finnas<br />
med i ingenjörsutbildningen.<br />
– Här vid KTH utbildar vi en tredjedel av landets civilingenjörer,<br />
många av dem får chefsjobb ganska tidigt i karriären. Det<br />
är därför oerhört viktigt att de vet något om hur människor<br />
fungerar både i sin egenskap av maskinkonstruktörer och som<br />
ledare.<br />
Det yttersta målet för människa-maskingruppens forskning<br />
är att minska risken för olyckor, men också att öka tillfredsställelsen<br />
i arbetet hos dem som ska använda de tekniska lösningarna<br />
i sin vardag.<br />
Det var också en olycka som ledde till att Lena Mårtensson på<br />
senare år ägnat största delen av sin forskning åt trafikflyget och<br />
piloternas arbetsmiljö. Nämligen Gottröraolyckan 1991, då ett<br />
SAS-plan med 129 passagerare kraschlandade i Gottröra fyra<br />
minuter efter starten från Arlanda. Planet bröts i tre delar, men<br />
ingen av passagerarna eller besättningen omkom.<br />
– Det är av naturliga skäl mycket sällan man har möjlighet att<br />
intervjua piloterna efter en kraschlandning för att få reda på vad<br />
som verkligen hände minuterna innan olyckan är ett faktum.<br />
Orsaken till Gottröraolyckan var nedisning av flygplansvingarna,<br />
vilket genom en rad olyckliga omständigheter ledde till att<br />
först den ena, sedan den andra motorn upphörde att fungera.<br />
Men det visade sig också att de sinnrikt konstruerade instrumenten<br />
i cockpit var till föga hjälp för piloten, som bara genom<br />
Kraschlandningen i Gottröra 1991 gav upphov till mycket forskning för att<br />
förbättra piloternas arbetsmiljö.<br />
5
”MISSIONÄR” BLAND TEKNOLOGER<br />
att bortse från dem, lyckades ta ned planet genom glidflygning.<br />
Vid de första tecknen på att allt inte stod rätt till utbröt nämligen<br />
ett sammelsurium av signaler i cockpit – ljudsignaler, blinkande<br />
lampor, röstvarningar, textmeddelanden, brandvarning –<br />
allt på en gång.<br />
– Piloterna råkade ut för en helt omöjlig informationssituation.<br />
Man borde i stället ha haft varningssystem som i en nödsituation<br />
talade om vad de skulle göra först, vad sedan och så<br />
vidare. Nu kan man säga att de lyckades landa trots varningssystemen.<br />
OLYCKAN GAV UPPHOV till en rad forskningsprojekt, bland annat<br />
ett i samarbete med Saab för att ta fram ett nytt varningssystem<br />
för civilflyget. Ett nytt forskningsprojekt, i samarbete med Luftfartsverket,<br />
handlar om de mänskliga effekterna av utvecklandet<br />
av ett nytt navigationssystem (GPS-baserat), som ger mer<br />
exakta uppgifter om var planet befinner sig i luften. Båda forskningsprojekten<br />
görs inom ramen för doktorandarbeten.<br />
”Jag är övertygad om att vi<br />
kommer att få in teknik i alla livets<br />
funktioner. Därför är det viktigt<br />
att de tekniska systemen gör så<br />
enkla att de kan användas av alla.”<br />
En annan av doktoranderna vid Indek är snart klar med en<br />
avhandling om ljudsignaler i varningssystem i flygplan och helikoptrar,<br />
ett arbete som skett i samarbete med NASA i USA.<br />
En fjärde doktorand, själv pilot, har tillsammans med SAS utvecklat<br />
ett utbildningsprogram i automatiserade system för piloter<br />
och en femte doktorand arbetar med metoder att utveckla<br />
cockpitdesignen genom flygtest.<br />
– Det sistnämnda forskningsprojektet känns särskilt glädjande,<br />
säger Lena Mårtensson. Det är det enda projektet där man<br />
uttryckligen studerar piloternas reaktioner på den tekniska utformningen,<br />
det vill säga samspelet mellan människan och det<br />
tekniska systemet.<br />
I utvecklandet av piloternas arbetsmiljö har hon haft ett nära<br />
samarbete med de fem doktoranderna, samtliga ingenjörer och<br />
även med en professor i flygteknik. Det är också så hon anser att<br />
man når de bästa forskningsresultaten. I tvärvetenskapliga projekt<br />
som drivs i samarbete med andra KTH-institutioner och yttervärlden<br />
i form av industriföretag . myndigheter och liknande.<br />
– Det blir en garanti för att forskningen är förankrad i verkligheten.<br />
Som psykolog bland idel tekniker och teknologer har Lena<br />
Mårtensson varit tvungen att lära sig en hel del om teknik. Och<br />
visst tog det lång tid, medger hon, innan hon förstod hur ingenjörer<br />
tänker och hur deras utbildning präglat dem. Och hjälp på<br />
vägen har hon onekligen haft också inom den egna familjen med<br />
en man som är ingenjör, en äldre son som nyligen blivit klar<br />
med sin civilingenjörsexamen och en yngre son som förra året<br />
började studera elektroteknik vid KTH.<br />
Men om hon varit tvungen att lära sig teknik ser hon det också<br />
som en stor utmaning att få teknologerna vid KTH mer intresserade<br />
av mänskliga perspektiv på sin vetenskap.<br />
– Jag tror faktiskt att många teknikprofessorer i dag tar upp<br />
även användaraspekter i sin undervisning och forskning. Jag har<br />
tjatat så länge nu att det sitter. Men det har tagit 25 år.<br />
FÖR CIRKA 800 STUDENTER på såväl maskin- som datalinjen är<br />
kurser i arbetsvetenskap/arbetsmiljö och ledarskap i dag obliga-<br />
toriska. Dessutom finns valfria kurser i arbetspsykologi och<br />
människa/maskinsystem. 50 blivande civilingenjörer har denna<br />
termin valt att läsa psykologi och Lena Mårtensson hoppas förstås<br />
att de ska bli ännu fler.<br />
– Då vi börjar med våra obligatoriska kurser i årskurs tre har<br />
teknologerna läst matematik i två år. De har i stort sett blivit<br />
undervisade av ”en rygg”, som skriver formler på tavlan, som de<br />
skrivit av. Så kommer vi och börjar prata om människan i tekniken.<br />
Till en början brukar de vara lite vilsna.<br />
Sedan ett år är Lena Mårtensson vice ordförande i KTHs<br />
fakultetskollegium, som består av 47 professorer, en från varje<br />
institution, och som fungerar som ett rådgivande organ till rektor.<br />
Det är en spännande uppgift, tycker hon och det ger – efter<br />
alla år – ett viss inflytande över högskolan.<br />
–I det sammanhanget har min bakgrund som psykolog betydelse.<br />
Tillsammans med ordföranden arbetar jag för att kollegiet<br />
utöver sina ordinarie uppdrag ska kunna bli ett forum för livliga<br />
diskussioner och kunna skapa en ”vi-känsla” på KTH.<br />
Lena Mårtensson sitter också med i styrelsen för den nybildade<br />
yrkesföreningen för arbetslivets psykologi inom Psykologförbundet,<br />
där man vill lyfta fram psykologins och psykologernas<br />
betydelse i dagens och morgondagens arbetsliv. Just arbetslivspsykologerna<br />
har hittills varit rätt osynliga i förbundssammanhang<br />
som dominerats av psykologer i olika behandlande<br />
roller. I våras deltog hon i sin första rådskonferens.<br />
– Jag kände mig rätt udda där. Jag har vistats så länge bland<br />
tekniker och skillnaden mellan självsäkra civilingenjörer, som<br />
inte sticker under stol med vad de kan, och en försynt yrkeskår<br />
som psykologerna är rätt stor. Men psykologer har en bra utbildning<br />
som de kan vara stolta över. Det behöver de tala om<br />
och basunera ut sina kunskaper i aktuella samhällsfrågor som nu<br />
till exempel stress och utbrändhet.<br />
Och till slut den obligatoriska frågan: Hur har det varit att<br />
vara kvinna i en så mansdominerad värld som en teknisk<br />
högskola?<br />
– Jag tror egentligen att det har varit en fördel, jag har synts<br />
bättre med mitt ”mjuka” budskap.<br />
Men jag tror att det fortfarande kan vara rätt tufft att vara tjej<br />
på vissa tekniska utbildningar.<br />
maja ahlroos<br />
Kvinnliga professorer<br />
Trots att kvinnor utgör 60 procent av dem som tar en högskoleexamen<br />
och över 40 procent av nybörjarna på forskarutbildningen<br />
är fortfarande bara 14 procent av professorerna<br />
vid våra universitet kvinnor. Det gäller också dem som med en<br />
psykologexamen i botten erövrat en professur.<br />
I PsykologTidningens presentation av de kvinnliga professorerna står<br />
Lena Mårtensson, professor i arbetsvetenskap, människa-maskinsystem<br />
vid Kungliga tekniska högskolan i Stockholm i tur.<br />
Tidigare artiklar i serien har presenterat Gunn Johansson, professor<br />
i arbetspsykologi i Stockholm (PT nr 23–24/96), Yvonne Waern,<br />
professor vid Tema Kommunikation i Linköping (nr 6–7/97), Karin<br />
Aronsson vid Tema Barn i Linköping (nr 3/98), Gunilla Bradley, professor<br />
i informatik vid Mitthögskolan och Umeå universitet (nr 9/98),<br />
Gunilla Bohlin, professor i psykologi i Uppsala (18/98), Kerstin<br />
Ekberg, professor i arbetslivsinriktad rehabilitering i Linköping (nr<br />
2/99), Gunilla Preisler, professor vid psykologiska institutionen Stockholm<br />
(11/99), Lillemor Hallberg, professor i vårdvetenskap vid<br />
Nordiska hälsovårdsskolan i Göteborg (nr 21/99), Nancy Pedersen,<br />
professor i epidemiologi vid Karolinska institutet (nr 12–13/00) samt<br />
Britt af Klinteberg, professor i psykologi vid Stockholms universitet (nr<br />
20/00). I serien ”Miljöpsykologi” har professor Birgitta Berglunds<br />
forskningspresenterats (nr 1/97).<br />
Professorer emeriti är Marianne Frankenhaeuser och Gunnela<br />
Westlander.<br />
6 Psykologtidningen 23–24/02
Jag har just återvänt från ett fyra veckors uppdrag i Rädda Barnens<br />
regi i Kosovo, där jag försökt inspirera ett femtiotal socialarbetare<br />
att prata inte bara till utan också med barnen. De flesta<br />
av deltagarna var tandlösa män i övre medelåldern, som haft yrkesförbud<br />
i tio år under Milosevic´ styre, men som efter kriget<br />
1999 fått en ny chans till arbete under FN:s protektorat.<br />
Kosovo är en provins, som befinner sig i övergången mellan<br />
traditionellt och modernt samhälle. Det märks inte minst under<br />
våra rollspel, där gubbarna har påtagliga svårigheter att presentera<br />
sig som socialarbetare. För vad gör en sådan? Bättre då att<br />
dra till med något som barnet känner till: gammal vän till familjen,<br />
bästa kompis till pappa, doktor i byn. Vi jobbar i utkylda<br />
klassrum utan vare sig värme eller lyse med femdubbla lager av<br />
fleecekläder och vantar. Mot skymningen kan vi knappt urskilja<br />
varandra.<br />
Från balkongen i Pristina kan jag följa Kosovos snabba samhällsbygge.<br />
Varje vecka muras en ny våning upp på huset mittemot,<br />
en tom fasad än så länge. Serberna förstörde det mesta av<br />
infrastrukturen i flykten norröver, det fanns inte en enda polisbil<br />
i provinsen efter tremånaderskriget 1999. Nu vimlar det i<br />
stället av dem. FN har gjort en gigantisk satsning på polis- och<br />
postväsende, parlament, skolor och universitet, ett första men<br />
bräckligt demokratibygge. Den höga närvaron av internationella<br />
hjälparbetare gynnar småföretagsamheten med restauranter<br />
och internetcaféer i varje kvarter. Samtidigt ligger staden insvept<br />
i ett moln av rök och avgaser, växande sopberg attackeras<br />
av hundratals, svarta kråkor, en syn lika hotfull som den i Hitchcocks<br />
Fåglarna.<br />
Socialarbetarna pratar mycket om sina problem med övergivna<br />
spädbarn, försvunna familjemedlemmar, begynnande prostitution<br />
och skilsmässor, där mammorna enligt traditionen, inte<br />
lagen, automatiskt förlorar vårdnaden om och umgänget med<br />
sina barn. Frågor om familjevåld, sexuella övergrepp inom den<br />
utvidgade familjen och kvinnofrigörelse väcker starka känslor<br />
och motsättningar inom grupperna. De många våldtagna kvinnorna<br />
under utdrivningen och massflykten 1999 är belagd med<br />
skammens tystnad och nämns aldrig spontant.<br />
Vi avslutar våra veckolånga kurser med en diskussion om hur<br />
gruppen kan arrangera självhjälp i sitt svåra jobb. Det vi benämner<br />
utbrändhet känner de igen som konsumerad! Och det slår mig<br />
då, att kanske var det för att jag på hemmaplan under så många<br />
år känt mig just uppäten bland annat av kosovoalbanska flyktingar<br />
som jag behövde resa iväg för att få ett nödvändigt perspektivbyte.<br />
För hur ska vi, som i åratal jobbat med flyktingar, undgå den<br />
medlidandetrötthet och apati, som ofta är utbrändhetens första<br />
stadium? Den dubbla kommunikation, där det professionella<br />
jaget lyssnar med till synes obruten empati samtidigt som den<br />
inre cyniska rösten hela tiden ifrågasätter och kommenterar:<br />
Sitter han här och ljuger mig rakt upp i ansiktet? Kunde hon<br />
inte ha gift sig med kusinen i stället så hade hon kanske sluppit<br />
misshandeln? Hon har ju inga politiska skäl, det är vanliga<br />
familjeproblem. Är inte patriarkatet politiskt kanske? Etc.<br />
Hur ska vi känna igen varningssignalen innan det är för sent?<br />
Och hur kan vi värna vår professionella kompetens så att den<br />
inte övergår i denna utmattning eller i flyktingpolitiskt ageran-<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
KRÖNIKA<br />
Lilian Levin<br />
Utbrändhet, professionalitet och flyktingpolitik<br />
de? Svåra frågor utan några givna svar, men vi är i dag många<br />
behandlare inom flyktinghälsovården, som känner behov av att<br />
reflektera och formulera oss.<br />
Omvittnat svårt är det att möta asylsökande eller så kallade<br />
gömda familjer med symtombärande barn, som kommer till<br />
BUP för att få ett intyg på sitt lidande, i hopp om att beveka utlänningsnämnden<br />
att ompröva deras asylansökan. Behandlaren<br />
hamnar här ofta i ett dilemma, eftersom familjens önskan om<br />
ett ”starkt” intyg i praktiken krockar med vårt professionella<br />
uppdrag att mildra barnets lidande. Ju mer framgångsrika vi är i<br />
vår behandling desto svagare intyg. En del familjer accepterar<br />
detta i omsorgen om sitt barns bästa i nuet. Men i de flesta långdragna<br />
asylprocesser upplever barnet ett krav på sig att rädda<br />
sin och familjens framtid genom att visa allt starkare symtom.<br />
Det är när vi som behandlare omedvetet agerar med i detta, genom<br />
att till exempel pressa barnet att berätta om fler detaljer<br />
kring traumat än det orkar med, som vår professionalitet är i<br />
fara. Vi anar kanske att vi är ute på hal is men legitimerar vårt<br />
agerande med en förhoppning om barnets och familjens inteckning<br />
i ett framtida paradis.<br />
Därmed har vi börjat glömma vårt primära uppdrag, att lindra<br />
eller bota barnets symtom, och har i stället förvandlats till vår<br />
klients agent inför Migrationsverket.<br />
Det är denna glidning i engagemang som man måste vara så<br />
vaksam på. Men det är inte lätt. Många flyktingfamiljer befinner<br />
sig i en fruktansvärd situation. Vi vill naturligtvis efter bästa<br />
förmåga göra en insats. Men lurar det inte en omnipotens i föreställningen<br />
om att just vi kan rädda liv? Flyktingfamiljens tacksamhet<br />
kan naturligtvis ge tillfällig näring åt omättade narcissistiska<br />
behov. Men samtidigt sår den ett orosfrö. Kan vi rentav<br />
förvärra barnets psykiska tillstånd genom ett välskrivet intyg,<br />
som skänker orealistiskt hopp? Borde vi kanske redan vid första<br />
samtalet realitetsorientera asylsökande familjer om vad en långvarig<br />
asylprocess innebär för barnet?<br />
Hur ska vi hitta en etiskt befogad neutralitet i arbetet med utsatta<br />
flyktingfamiljer? Vilka är de kontrollstationer på vägen<br />
som kan hejda utbrändhet och hålla vårt professionella omdöme<br />
i schack? Svåra frågor utan några givna svar. Men i detta gränsland<br />
mellan psykiatri och flyktingpolitik vore det kanske till<br />
hjälp att av och till bjuda in en rumpnisse, som vågar ställa den<br />
obekväma frågan, ”voffor gör di på dette viset?”<br />
Och hur gick det med perspektivbytet? Jag skäms över upptäckten<br />
att vara så beroende av de tillvarons grundelement som<br />
alltid framstått som självklara, värme, lyse och vatten. Fann mig<br />
stiga upp klockan ett på natten i Pristina när elen slogs på bara<br />
för att få känna en varmvattenstråle över kroppen. Empatin<br />
ökade förstås med de kosovoalbanska kvinnorna, som sliter hårt<br />
för att få vardagen att fungera. Tillgången till tvättmaskin i Sverige<br />
måste vara drömmen. Men en annan, lika stark dröm är den<br />
om att delta i uppbyggandet av ett bättre, mer rättvist samhälle.<br />
Att uppgå i en självklar gemenskap. Att slippa leva sitt liv i exil.<br />
Mina avstickare till Bosnien, Kurdistan och Kosovo under de<br />
senaste fem åren har lärt mig, att det finns ett liv också bortom<br />
Sverige.<br />
lilian levin<br />
jan lindmark<br />
7
Hur jag kom<br />
att forska<br />
om...<br />
Psykologtidningen har bett<br />
Gerhard Andersson, docent<br />
och psykolog i Uppsala, att<br />
som gästredaktör bjuda in<br />
några forskare att berätta om<br />
sin psykologiska forskning<br />
och sitt val av forskningsområde.<br />
Gästredaktören<br />
har ordet:<br />
Syftet med denna mini-serie<br />
”Hur jag kom att forska om...”<br />
är att be några aktiva forskare<br />
beskriva sitt område och hur<br />
det kom sig att de fastnade<br />
för det ämne de studerar.<br />
I vetenskapliga sammanhang<br />
tillåts man sällan att vara personlig,<br />
men med tanke på hur<br />
hård konkurrens som föreligger<br />
inom forskarvärlden är<br />
det inte förvånande att man<br />
ofta finner ”eldsjälar” bakom<br />
projekten. Alla forskare önskar<br />
inget högre än att resultatet<br />
av deras forskning får en<br />
användning. Kanske är det en<br />
av drivkrafterna? Jag har avsiktligt<br />
försökt att få en bredd<br />
vad gäller ämnesområden i<br />
serien och hoppas att läsaren<br />
ser ”personen bakom forskaren”.<br />
I den andra <strong>artikel</strong>n beskriver<br />
Ata Ghaderi sitt arbete med<br />
ätstörningar. Området är<br />
särskilt intressant med tanke<br />
på att vi psykologer har så<br />
mycket att tillföra, både vad<br />
gäller förståelse av problemen<br />
och behandling. En del<br />
patienter kan gå flera år utan<br />
adekvat behandling och Atas<br />
studier tillför viktiga kunskaper<br />
som har en tydlig klinisk<br />
betydelse.<br />
staffan claesson<br />
Mitt intresse för psykologi började under mina tidiga tonår då jag läste en del<br />
om sofism och mysticism, vilket väckte många frågor som blev obesvarade.<br />
Efter att ha utvecklat en obotlig avsky for religion och politik, på grund av<br />
en del erfarenheter, och eftersom jag alltid haft en (o)vana att ge mig in på<br />
frågor som jag tyckt eller känt varit lite svåra att förstå intuitivt eller systematiskt valde<br />
jag att läsa psykologi.<br />
Jag kanske gillar utmaningar. Därför valde jag, direkt efter psykologlinjen, att arbeta<br />
med barn och ungdomar med beteendeproblem och autismspektrumsstörningar på<br />
Folke Bernadottehemmet. Jag tyckte då att det var mycket lättare att bedriva psykologisk<br />
behandling med vuxna, medan när man arbetar med barn och mäter och förväntar<br />
sig goda resultat måste man använda sig av metoder och angreppssätt som är mindre<br />
avhängiga av kognitiva processer, till skillnad från när man arbetar med vuxna, metoder<br />
som måste leda till konkreta förändringar. Efter ett tag började jag inse att varaktiga<br />
förändringar hos vuxna klienter likväl, även vad gäller kognitioner, kräver exponering,<br />
det vill säga att man förändras (kommer till insikt) via handling och på den vägen skaffar<br />
sig nya upplevelser, erfarenheter, känslor, föreställningar, förhållningssätt, beteenden<br />
etc. Enbart kognitiva förändringar räcker inte långt.<br />
Jag gjorde min psykologexamensuppsats inom området ätstörningar. Jag minns att<br />
det var också ett område som jag hade svårt att förstå. Hur kan man svälta sig, eller<br />
hamna i onda cirklar av hetstätning och olika kompensatoriska beteenden? Om bantning<br />
är en klar riskfaktor, varför utvecklar inte en större andel kvinnor ätstörningar?<br />
Jag valde att studera attityder, beteenden och antropometriska egenskaper hos unga<br />
8 Psykologtidningen 23–24/02<br />
martin odell
Ä TSTÖRNINGAR:<br />
KBT – metoden<br />
med störst effekt<br />
KBT har ofta god effekt vid behandling av patienter med bulimi.<br />
En viktig del i behandlingen handlar om att få patienten att bli mindre upptagen av tankar<br />
på vikten och på hur kroppen ser ut.<br />
– I linje med den teoretiska modellen i KBT-behandling av bulimia nervosa har man,<br />
i empiriska studier, sett att om man inte lyckas minska upptagenheten av vikt och figur<br />
så ökar risken för återfall i mycket hög grad.<br />
Det skriver Ata Ghaderi i den andra delen i Psykologtidningens serie om tillämpad forskning.<br />
flickor och deras föräldrar för att se vilka faktorer kunde predicera<br />
och förklara utvecklingen av ätstörningar. Jag hoppade på<br />
ett pågående projekt som undersökte dessa frågor inom ramen<br />
för IDA-projektet under ledning av P O Sjödén, professor vid dåtidens<br />
centrum för omvårdnadsvetenskap.<br />
När jag började fördjupa mig i litteraturen insåg jag att flera<br />
liknande projekt hade initierats i olika länder, men trots att cirka<br />
hälften av alla ätstörningar debuterar vid och efter de senare<br />
tonåren fanns det inte någon studie som undersökte samma frågor<br />
hos unga vuxna kvinnor. Jag ville gärna göra en sådan studie.<br />
Med utgångspunkten att psykologin ska vara en vetenskap<br />
och min vilja att verka som vetenskapsman, trots mitt initiala<br />
ungdomsintresse för det metafysiska fältet, zen och kampkonster,<br />
sökte jag till forskarutbildningen, vilket jag antogs till<br />
och började med på halvfart då jag samtidigt gjorde min PTPtjänstgöring.<br />
Följaktligen började forskarbanan på allvar för min del med<br />
docent Berit Scott som handledare. Jag försvarade min avhandling<br />
2001. Avhandlingen gick huvudsakligen ut på prospektiv<br />
kartläggning av riskfaktorer för ätstörningar bland unga vuxna<br />
kvinnor i Sverige. Det visade<br />
sig att låg självkänsla, betydande<br />
upptagenhet av tankar<br />
om vikt och figur, proportionellt<br />
hög användning av copingstrategier<br />
som går ut på<br />
flykt från och undvikande av<br />
problem samt uppfattat lågt<br />
socialt stöd från familjen ökar<br />
risken för senare utveckling<br />
av ätstörningar (Ghaderi,<br />
2001; Ghaderi, in press).<br />
Jag undersökte även prevalens<br />
och incidensen (nyinsjuknande)<br />
av ätstörningar.<br />
Undersökningarna från både<br />
1997 och 1999 visade på en<br />
punkt prevalens på cirka 3 Ata Ghaderi<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
staffan claesson<br />
procent och en livstidsprevalens på drygt 7 procent, vilket tyder<br />
på att var trettonde kvinna har en diagnosticerbar ätstörning<br />
någon gång under sitt liv (Ghaderi & Scott, 2001). En ännu<br />
större andel av kvinnor har så kallade subkliniska former av ätstörningar<br />
som har en klar negativ påverkan på livskvaliteten.<br />
Jag började redan före disputationen att vidga min forskning<br />
genom att börja studera behandling av ätstörningar. För några<br />
veckor sedan avslutade jag tredje och sista omgången av självhjälpsbehandling<br />
inom ramen för ett projekt om strukturerad<br />
självhjälp med och utan kliniskt stöd för bulimia nervosa, hetsätningsstörning<br />
och restdiagnoser av ätstörningar där hetsätning<br />
är kardinalsymtomet. För närvarande arbetar jag också<br />
med ett annat behandlingsprojekt om betydelsen av funktionell<br />
analys för följsamhet, behandlingsutfall och återfall vid KBTbehandling<br />
av bulimia nervosa. Självhjälpsstudien bygger på användning<br />
av en mycket strukturerad självhjälpbok skriven av<br />
Christopher Fairburn (1995) och heter ”Overcoming binge<br />
eating” (Guilford Press).<br />
SJÄLVHJÄLPSBOKEN BESTÅR AV två delar, en faktadel med exempel<br />
från empiriska studier och en del med ett självhjälpsprogram<br />
som ger klienterna den struktur som krävs för att börja observera<br />
sina (ät)beteenden och se samband mellan olika aspekter av<br />
ätandebeteenden och relaterade miljöfaktorer som vidmakthåller<br />
problemet. Förändringen sker stegvis genom applikation av<br />
olika strategier och tekniker som beskrivs detaljerat i självhjälpsmanualen.<br />
Klienten får klara riktlinjer för när han/hon ska<br />
gå vidare till nästa steg och vilka mål ska uppnås för att man ska<br />
kunna utveckla mer hälsosamma ätvanor och lära sig hantera diverse<br />
livsproblem på andra sätt än genom ätande eller fokus på<br />
vikt och figur.<br />
Första vågen av studien visade på goda effekter för en relativt<br />
stor del av deltagarna och effekterna är i stort sett likvärdiga<br />
med de i brittiska och amerikanska studier. Denna studie var en<br />
randomiserad studie där en betingelse var enbart självhjälp och<br />
den andra betingelsen var självhjälp kombinerad med kliniskt<br />
stöd (självhjälpsmaterial och totalt åtta korta träffar med en<br />
person som erbjuder stöd för att följa manualen). Resultatet av<br />
9
KBT – METODEN MED STÖRST EFFEKT<br />
första vågen visade inte på någon skillnad mellan dessa betingelser,<br />
men det finns en tendens för att stödbetingelsen ska vara en<br />
aning mer effektiv när man lägger samman alla tre vågor av studien.<br />
I linje med kontrollerade, randomiserade studier som har<br />
testat samma material och angreppssätt kan vi med säkerhet<br />
hävda att denna strukturerade form av självhjälp kan utgöra den<br />
första trappan i en stegvis behandlingsmodell.<br />
Det andra projektet som jag arbetar med grundar sig på att<br />
forskningsresultat från kontrollerade, randomiserade studier<br />
föreslår manualbaserad kognitiv beteendeterapi (KBT) som<br />
förstahandsvalet bland psykologiska behandlingar för bulimia<br />
nervosa. Emellertid blir en ansenlig del (cirka 35 procent) av de<br />
som erhåller KBT inte tillräckligt hjälpta av denna behandling.<br />
De blir inte heller mer hjälpta av att få andra välbeprövade behandlingar<br />
(t ex interpersonell terapi) som ett komplement.<br />
Inte heller psykofarmaka visat på tilläggsresultat efter genomgången<br />
KBT. Därför har det föreslagits att i KBT-behandlingen<br />
krävs en differentierad betoning av de olika elementen som ingår<br />
i den manualbaserade behandlingen för att uppnå kliniskt<br />
signifikant förbättring för en större andel av patienterna.<br />
Anpassning av KBT för varje enskild patient kan ske genom<br />
strukturerad användning av funktionell analys under behandlingen.<br />
Funktionell analys utgår från hypotesen att alla beteenden<br />
har en eller flera funktioner. Varje beteende förstås i termer<br />
av dess funktion, det vill säga dess historia och konsekvenser i<br />
det förflutna och i nuet. Funktionen kan vara en konsekvens<br />
som individen upplever direkt eller lite senare. I vissa fall kan<br />
beteendets funktion enbart ha förekommit i det förflutna och<br />
beteendet fortsätter som en följd av tidigare inlärning. Våra<br />
vanor har sin grund i detta. När ett visst beteende har visat sig<br />
fungera upprepade gånger i ett sammanhang (har positiva konsekvenser)<br />
kommer individen att fortsätta göra på samma sätt,<br />
även om positiva konsekvenser uteblir eller är mindre uttalade i<br />
fortsättningen. En vana byggs som skapar en känsla av trygghet<br />
och kontroll. Det som är avgörande för att kunna sluta med ett<br />
beteende eller initiera och fortsätta med nya beteenden är att<br />
identifiera funktionen och lära sig hantera den.<br />
STUDIENS MÅL ÄR att undersöka effektivitet och klinisk användbarhet<br />
av funktionell analys som ledande element i behandlingen.<br />
Grundhypotesen för studien är att användning av funktionell<br />
analys ökar behandlingens effektivitet och minskar risken<br />
för bortfall under behandlingen samt återfall efter avslutad behandling.<br />
En första omgång av patienter har genomgått behandling.<br />
Nästa omgång börjar i januari nästa år.<br />
Forskningsläget har utvecklats en hel del under de senare<br />
åren. Flera viktiga studier har genomförts (t ex Agras, et al<br />
2000; Dare, et al 2001; Robin et al, 1999; Wilfley et al, 2002).<br />
Dessa föreslår kognitiv beteendeterapi som förstahandsval vid<br />
behandling av bulimia nervosa. KBT eller interpersonell terapi<br />
(IPT) i gruppformat som likvärdiga och effektiva behandlingar<br />
för hetsätningsstörning, samt familjebaserad systemisk beteendeterapi<br />
som förstahandsval för nydebuterade fall (duration
Dessutom krävs forskning om förbättrade och klara riktlinjer<br />
för val av behandling. I Sverige saknas fortfarande officiella behandlingsriktlinjer<br />
trots en hel del kunskap. Ett annat område<br />
är vidareutveckling av professionellt utvecklade självhjälpsbehandlingar<br />
i form av självhjälpsmanualer och via internet eller<br />
multimedia. Det finns förstås många fler frågor, detta är bara ett<br />
axplock.<br />
Jag skulle vilja avsluta med några tankar om framtiden. Jag<br />
kommer att ägna större delen av min tid åt forskning som har<br />
konkreta kliniska applikationer, men också den typ av grundforskning<br />
som förhoppningsvis kan bidra till kunskapsbasen<br />
gällande förändring och riktning av mänskligt beteende i alla<br />
avseenden, inte bara vid behandling av psykopatologi. Intressanta<br />
områden är hälsa och att leva ett fullvärdigt liv. Under de<br />
senaste två åren har jag också blivit mer övertygad om användbarheten<br />
av funktionell kontextualism i både kliniska och forskningsrelaterade<br />
frågor. Kontextualism kan fungera som en sammanhängande<br />
vetenskapsfilosofi som kan hjälpa psykologin<br />
framåt.<br />
Som psykologer har vi länge fokuserat alldeles för mycket på<br />
en del variabler som vi har betraktat som oberoende och påverkbara,<br />
vilka i själva verket är beroende variabler. Därför har vi<br />
fastnat i mentalistiska modeller med för många abstrakta och<br />
latenta begrepp och till skillnad från andra vetenskaper gör<br />
mycket små framsteg. Funktionell kontextualism kan vara botemedlet.<br />
Bilden av framtiden, med full närvaro i nuet, verkar spännande.<br />
ata ghaderi<br />
Psykolog<br />
fil dr i klinisk psykologi<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
referenser:<br />
Agras, W S, Walsh, B T, Fairburn, C G, Wilson, G T, & Kraemer, H C (2000).<br />
A multicenter comparison of cognitive-behavioral therapy and interpersonal<br />
psychotherapy for bulimia nervosa. Archives of General Psychiatry, 57,<br />
459–466.<br />
Dare, C, Eisler, I, Russell, G, Treasure, J, & Dodge, L (2001). Psychological<br />
therapies for adults with anorexia nervosa: randomised controlled trial of outpatient<br />
treatments. British Journal of Psychiatry, 178, 216–221.<br />
Ghaderi, A (2001). Review of risk factors for eating disorders: Implication for<br />
primary prevention and cognitive behavioural therapy. Scandinavian Journal of<br />
Behaviour Therapy, 30, 57–74.<br />
Ghaderi, A (In press). Structural modeling analysis of prospective risk factors<br />
for eating disorder. Eating behaviors: an international Journal.<br />
Ghaderi, A, & Scott, B (2001). Prevalence, incidence and prospective risk<br />
factors for eating disorders. Acta Psychiatrica Scandinavica, 104, 122–130.<br />
Kaplan, A S (2002). Psychological treatments for anorexia nervosa: a review<br />
of published studies and promising new directions. Canadian Journal of<br />
Psychiatry, 47, 235–242.<br />
Lewandowski, L M, Gebing, T A, Anthony, J L, & O’Brien, W H (1997).<br />
Meta-analysis of cognitive-behavioral treatment studies for bulimia.<br />
Clinical Psychology Review, 17, 703–718.<br />
Pratt, B M, & Woolfenden, S R (2002). Interventions for preventing eating<br />
disorders in children and adolescents. Cochrane Database of Systematic<br />
Reviews Online, 2 CD002891.<br />
Robin, A L, Siegel, P T, Moye, A W, Gilroy, M, Dennis, A B, & Sikand, A<br />
(1999). A controlled comparison of family versus individual therapy for<br />
adolescents with anorexia nervosa. Journal of the American Academy of Child<br />
and Adolescent Psychiatry, 38, 1482–1489.<br />
Wilfley, E E, Welch, R R, Stein, R I, Spurrell, E B, Cohen, L R, Saelens, B E,<br />
Dounchis, J Z, Frank, M A, Wiseman, C V, & Matt, G E (2002). A randomized<br />
comparison of group cognitive-behavioral therapy and group interpersonal<br />
psychotherapy for the treatment of overweight individuals with binge-eating.<br />
Archives of General Psychiatry, 59, 713–721.<br />
Ny psykologförening i Västra Götalandsregionen<br />
Vid ett möte med psykologrepresentanter<br />
från flera olika arbetsplatser<br />
inom regionen beslutades om bildande<br />
av en förening för psykologer anställda<br />
av Västra Götalandsregionen.<br />
En styrelse valdes och utgörs av Gunilla<br />
Petersson-Bergström, ordförande (Handikappförvaltningen),<br />
Eva Hallberg (Primärvården<br />
Göteborg), Inger Eriksson<br />
(SkaS Falköping), David Croner, kassör<br />
(SU Göteborg), Marie Olausson (SÄS,<br />
Skene) samt Lilly Bendevis, adjungerad<br />
(SÄS Borås).<br />
Västra Götalandsregionen har flera<br />
stora förvaltningar med ca 48 000 anställda<br />
varav ca 600 är psykologer. Det är nästan<br />
tio procent av förbundets medlemmar.<br />
Psykologer arbetar inom de stora<br />
sjukhusen i regionen, inom handikappverksamheten,<br />
primärvården och företagshälsovården.<br />
För att göra föreningen hanterbar och<br />
demokratisk är det tänkt att varje enhet,<br />
arbetsplats eller verksamhet (hur man<br />
själv vill) kan bilda en egen lokal facklubb<br />
med en eller flera kontaktpersoner i föreningens<br />
styrgrupp. Exempel på sådana<br />
klubbar som redan har bildats är Primärvården<br />
i Göteborg, Handikappförvaltningen<br />
och Primärvården i Södra Älvsborg.<br />
(Se figur.)<br />
Styrelsen konstaterar att det finns ett<br />
stort missnöje bland medlemmarna kring<br />
löner och arbetsvillkor. Vi avser därför<br />
att bygga upp en organisation så att vi<br />
tillsammans kraftfullt kan arbeta med<br />
dessa frågor. Förutom denna uppbyggnad<br />
vill vi prioritera arbetet med lönefrågan.<br />
Vi planerar också utbildningstillfällen för<br />
medlemmar om lönesamtal inför<br />
igångsättandet av den nya förhandlingsordningen<br />
och ett samarbete med studenter<br />
kring PTP- och nyanställningsfrågor.<br />
Styrelsen för Psykologföreningen<br />
i Västra Götalandsregionen (PVGR)<br />
11
Synen på Gud<br />
efter Freud<br />
Har religionen förlorat sin betydelse?<br />
Har forskningens landvinningar lett till att vi inte<br />
längre behöver tro på gudomliga realiteter?<br />
Ja, det hävdar många. Men trots allt fortsätter<br />
människan att söka efter en andlig dimension.<br />
Owe Wikström, professor i religionspsykologi<br />
vid Uppsala universitet, skriver om sökandet<br />
efter essensen bortom existensen.<br />
Under några år var religionen nästan uträknad.<br />
Modefilosoferna hävdade att andliga utsagor i stort<br />
sett var meningslösa. De går ju varken att falsifiera<br />
eller verifiera. Andra menade att varje vettig människa<br />
borde inse att talet om gudar, makter eller osynliga krafter<br />
blott är dimridåer för att hålla massan på marken (Marx), koder<br />
för social sammanhållning (Durkheim) eller psykologiska<br />
fantasiprodukter skapade av skräcken för intigheten (Freud).<br />
Men så lätt vanns inte matchen. Både vaga och starka andliga<br />
upplevelsekvaliteter fortsatte att fascinera, trots – eller kanske<br />
tack vare – att vetenskapen blev nittonhundratalets viktigaste<br />
verklighetskonstruktör.<br />
Forskningens accelererande avförtrollning av kosmos, samhälle<br />
och människa filtrerade undan alla skäl att tro på gudomliga<br />
realiteter. Men ensamheten i världen är tung. Sisyfos suckar<br />
och bär än en gång stenen upp för sluttningen. Sökandet efter<br />
essensen bortom existensens obönhörliga engånglighet tycks<br />
dock kvarstå.<br />
Gud tycks märkligt närvarande i sin frånvaro. Liket rör på sig.<br />
Människor fortsätter att tro på gud(ar). Kritiskt skolade muslimer<br />
i Kairo håller lika starkt på sin erfarenhet av den Andre<br />
(Allah) som välmöblerade ortodoxa judar från New York (Jahve)<br />
eller de skarpaste religionsfilosoferna i Vatikanen (Kristus).<br />
Intellektuell skärpa eller logik verkar inte alls leda till det föreskrivna<br />
resultatet: en agnostisk eller ateistisk hållning. Föreställningen<br />
om en andlig realitet – hur denna än kulturellt bestäms<br />
– tycks märkligt seg. Många bugar sig i vördnad inför tända<br />
ljus eller vackra valv. Kanske andligheten till och med tilltar –<br />
som ett slags kulturell motkraft. Ibland tycks hjärtat ha skäl som<br />
hjärnan inte förstår. Men vad beror detta i så fall på?<br />
EN SOM I MÅNGA ÅR varit fördjupad i denna diskussion är professor<br />
James Jones, religionshistoriker och klinisk psykolog vid Rutgers<br />
University utanför New York. Hans bok Terror and Transformation.<br />
The Ambiguity of Religion in Psychoanalytic Perspective,<br />
Brunner-Routledge, 2002 (122 s) ger ovanliga perspektiv åt<br />
problemet. Jones är ärrad psykoanalytiker – med oceaner av<br />
samtal bakom sig – samtidigt som han är ansvarig för det vetenskapsteoretiska<br />
programmet vid sitt universitet. Problem som<br />
ofta hamnar (och stannar kvar) i en filosofisk eller teologisk diskurs<br />
– finns Gud eller inte ? – flyttas av Jones in på den psykologiska<br />
arenan. I stället för att fundera över det logiskt rimliga –<br />
detta modeord – i gudstron belyser han trons och riternas psykologiska<br />
kognitiva och affektiva funktion. Han balanserar väl<br />
på den smala spång av saklighet som behövs när man går över<br />
den sanka mark som rör ett så eteriskt stoff som övertygelser om<br />
och relationer till en upplevd gudomlig värld. Hans utgångspunkt<br />
är varken religionskritisk eller teologisk religiös. Han sätter<br />
parentes omkring sanningsfrågorna. I stället diskuterar han<br />
de psykodynamiska förutsättningarna för en gudstro.<br />
JONES HUVUDSAKLIGA POÄNG är att Sigmund Freuds gamla tanke<br />
från 1927 i boken En illusion och dess framtid är alldeles för förenklad<br />
– inte minst ur ett postmodernt perspektiv. Freud ansåg att<br />
gudstron blott är en konsekvens av psykologiska försvar. Den är<br />
egentligen en regressiv eller kompensatorisk flykt från meningslösheten.<br />
I skräcken för tomheten skapar människan föreställningar<br />
om osynliga väsen och krafter. Dessa projiceras i sin tur<br />
ut på en mental skärm benämnd himlen. Där befinner sig den<br />
gudom som i sin tur är starkt färgad av den troendes tidigaste<br />
relationer.<br />
Barnets oidipala ambivalenta relation till fadern finns kvar<br />
som en resonansbotten. En fadersgestalt förläggs ut i rymden,<br />
”bortom” det sinnliga. Genom att ty sig till och vörda denna<br />
fantiserat/idealiserade förälder slipper man ångest. Men i själva<br />
verket lurar man sig själv genom att följa önske- i stället för realitetsprincipen.<br />
Det som finns är inte Gud utan vår egen skräck<br />
och regressiva längtan tillbaka till det paradisiska urhemmet.<br />
Vad Jones dock inte alls diskuterar är att Freud hela sitt liv var<br />
kluven till religionen. Det finns en hel forskningstradition som<br />
undersöker Freuds syn på religionen, både vetenskapshistoriskt<br />
och i det terapeutiska arbetet.<br />
Jones varken bejakar eller förnekar en guds eventuella existens.<br />
Som psykolog är detta inte hans ärende. I stället menar<br />
han att Freuds psykologi bygger<br />
på en undertext (detta populära<br />
ord) med biologisk,<br />
materialistisk och evolutionär<br />
grundsyn. Freuds tanke var<br />
att undflyende upplevelsevärldar<br />
som konst, moral, musik<br />
och andra kulturella produkter<br />
avspeglar något som är<br />
mera basalt: drifter, driftsderivat<br />
eller sexuell energi. Jones<br />
betonar i stället samspelet<br />
mellan människor och placerar<br />
sig i en objektrelationsteoretisk<br />
ram.<br />
Han visar att religionen förvisso<br />
kan stå i underkastel-<br />
Owe Wikström<br />
sens, terrorns och lydnadens<br />
12 Psykologtidningen 23–24/02<br />
staffan claesson
Äldre tiders religiösa föreställningar om världen har till stor del övergetts i dag. Bilden föreställer syndafallet och utdrivandet ur paradiset.<br />
Fresk av Michelangelo i Sixtinska kapellet i Vatikanen.<br />
tjänst. Präster, imamer eller påvar kan ur ett psykoanalytiskt<br />
perspektiv ses som ett slags faderssurrogat. Detta gäller inte<br />
minst i fundamentalistiska kretsar där varje ord i en given text<br />
tolkas bokstavligt och religionens språk får legitimera politisk<br />
makt. Men all religion är förvisso inte neurotisk. Jones ärende är<br />
att visa hur gudstro även kan stå i den mänskliga vuxenhetens<br />
eller jagets tjänst. Detta sker om en person lotsas förbi tanken<br />
att religiösa symboler skulle vara exakta avbildningar av andliga<br />
realiteter. I stället måste de förstås som interremistiska metaforer<br />
för det principiellt osägbara – men för den skull inte mindre<br />
viktiga. Religiösa bilder och symboler är varken rent objektiva<br />
eller subjektiva. Om man reducerar dem till empiriskt prövbara<br />
utsagor eller till blott inomsubjektiva fantasier förlorar de sin<br />
poäng. I själva verket ”befinner de sig” i ett tredje område.<br />
Här bygger Jones traditionen från Donald W Winnicotts exploaterade<br />
termer. Vid sidan av den objektiva, av alla kontrollerbara<br />
yttre världen och den subjektiva, privata fantasivärlden – menar<br />
han att det finns ett tredje utrymme, ett ”mellanområde” för lek<br />
och spel. Men barnets lek blir i den vuxnes värld kulturens fiktiva<br />
världar. I dess rum ”finns” operans och teaterns figurer, litteraturens<br />
och konstens berättelser. Just i detta mellanområde –<br />
menar Jones – gestaltas även människans existentiella predikament.<br />
Genom att leva sig in i de religiösa myterna och riterna<br />
får människan tillgång till en kulturell frizon som hjälper henne<br />
att uttrycka och härbärgera tillvarons smärta, men även hysa ett<br />
hopp. Och detta är inte neurotiskt.<br />
I DENNA TREDJE VÄRLD finns religionens föreställningar om ett<br />
DU med ett barmhärtigt ansikte. Det goda anletet vänds mot<br />
människan i välsignelsen. När man kommer in i kyrkan knyter<br />
man ett slags fiktionskontrakt med andra deltagare och den<br />
Andre/Gud blir ”levande”. Alla vet att prästen några timmar<br />
tidigare kanske är ens vanlige granne som har barn på dagis.<br />
Men i riten eller i liturgin spelar han upp ett drama, iklädd sina<br />
stiliserade plagg. Det heligt förflutna re-presenteras, görs närvarande<br />
gång på gång. I, med och under brödets gestalt blir<br />
Kristus närvarande. Nattvarden är ur detta psykologiska perspektiv<br />
– en pjäs med fasta roller. Ett drama utspelas inför ett<br />
Du. Gudstjänsten är ett kulturellt terapeutiskt system, med vars<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
hjälp människan relaterar sig till existensens tragik.<br />
Winnicott menar – till skillnad från Freud – att förmågan att<br />
kunna släppa kontrollen och tillåta sig själv att gå in i mytiska<br />
världar via religiös riter är nödvändigt för den mentala hälsan.<br />
Inte för att denna värld skulle vara arketypiskt ruvande i människans<br />
kollektivt omedvetna utan därför att människan har ett<br />
behov av att bearbeta andra sidor av sig själv än de logiskt-rationella.<br />
Undflyende existentiella kvaliteter som längtan efter mening,<br />
oro inför lidande, skräck som rör ondska och död tar gestalt<br />
i religionen berättelser. I riter erbjuds människan dessutom<br />
att agera ut sin relation till denna alternativa värld, man bugar<br />
sig, faller på knä, visar vördnad.<br />
I DETTA MELLANOMRÅDE gestaltas relationen till Gud såsom till<br />
en förälder. Men där Freud byggde delar av sitt resonemang på<br />
den oidipala kluvenheten inför dyaden far/barn så bygger Jones<br />
upp sitt resonemang kring människans behov av god idealisering.<br />
Att falla på knä för ett altare betyder att man idealiserar en<br />
andlig realitet (Gud, Maria, Boddhisattva eller Allah) som symboliseras<br />
av ett stycke materia. En blind tro kan dock leda till<br />
groteska konsekvenser om man identifierar sig med det som<br />
man idealiserar och därmed själv ”blir” Guds eller Allahs<br />
apostel; ”den som går emot mig går emot Gud”. Heliga krig och<br />
religiös terror beror ofta på att en individ så har inkorporerat<br />
den gudomliga kraften i sig själv att allt som man själv gör uppfattas<br />
stå i Guds tjänst. Man upprätthåller då inte skillnaden<br />
mellan symbolen och det symboliserade, respekterar inte<br />
mellanområdets epistemologiska särart.<br />
För Freud var idealiseringen av en annan människa en del av<br />
det han kallar primär narcissism – man älskar i själva verket delar<br />
av sig själv; men i den andre. Detta är mest påtagligt i den romantiska<br />
förälskelsen eller när små barn idealiserar sina föräldrar.<br />
Men mänsklig mognad bygger på att man successivt släpper<br />
sina idealiseringar så att man älskar den andre i sin egen rätt –<br />
inte bara som en projicering av sina egna önsketankar. Samtidigt<br />
är det en sorg att skruva ned sina behov av ideal.<br />
Jones – inte helt enkla – poäng är att det finns en terapeutisk<br />
potential i att regelbundet söka sig till helt igenom goda objekt.<br />
Att relatera sig till dem gör att man inte tynger andra med sina<br />
13
S YNEN PÅ GUD EFTER FREUD<br />
idealiseringar, men inte heller att man låter sitt eget jag bli tillvarons<br />
centrum.<br />
Det finns en första naivitet. Då talar man om religiösa utsagor<br />
som vore de exakta beskrivningar av den celesta världen. Denna<br />
barnatro måste ges upp och passera genom den vuxna människans<br />
kritiska filter. Förlusten av denna första naiva tillit beskrivs<br />
i alla religiösa traditioner, den leder till en sorg, men även<br />
till en förnyad tillit.<br />
”Förmågan att kunna släppa<br />
kontrollen och tillåta sig själv<br />
att gå in i mytiska världar<br />
via religiös riter är nödvändigt<br />
för den mentala hälsan”<br />
Det finns således en andra naivitet. Den uppkommer när man<br />
inser att de religiösa utsagorna om Gud, Jahve eller Brahman är<br />
och förblir mänskliga-alltför-mänskliga symboler för realiteter<br />
som ligger bortom språken. Bokstavstrons kollaps gör att somliga<br />
lämnar sin övertygelse. För några leder den in i ett livslångt<br />
vemod: Man kan inte längre tro som man gjorde som barn.<br />
Andra identifierar sitt behov av det icke-rationella utan att<br />
skämmas eller vara intellektuellt oärliga. Processen – att gå från<br />
den första till den andra naiviteten – har bland annat Poul Riceur<br />
beskrivit. Jones visar hur den negativa teologin är en viktig komponent<br />
i alla religioner. Där hävdar man att Gud bäst kan beskrivas<br />
genom att säga vad Han inte är; o-mätlig, o-utgrundlig,<br />
o-ändlig etc. Detta paradoxala gudstal är inte detsamma som rationell<br />
slapphet utan snarare respekt för en realitet som ligger<br />
bortom orden. Det finns en misstro mot språket, en tveksamhet<br />
Ny ombudsman på Psykologförbundet<br />
Till årsskiftet börjar en ny ombudsman<br />
på förbundet: Britt Sundström.<br />
Hon ska framför allt arbeta med<br />
förhandlingar inom kommun,<br />
landsting och den privata sektorn.<br />
Britt Sundström kommer närmast från<br />
Akademikerförbundet SSR där hon som<br />
ombudsman förhandlat löner och allmänna<br />
villkor och ansvarat för egenföretagarnas<br />
frågor. Innan dess har hon bland<br />
annat arbetat på Ledarna (f d Salf) och<br />
kooperationens förhandlingsorganisation<br />
(KFO).<br />
– Jag har också varit lokal facklig företrädare<br />
inom Saco, så jag känner till vad<br />
det innebär att arbeta på lokal nivå. Det<br />
är en bra erfarenhet att ha med sig i det<br />
här arbetet, eftersom jag bland annat ska<br />
utbilda och stötta lokala företrädare, säger<br />
Britt Sundström.<br />
På Psykologförbundets kansli ser hon<br />
fram emot att företräda medlemmarna<br />
både centralt och lokalt samt på det individuella<br />
planet i förhandlingar, utbildning<br />
och rådgivning. Hon är intresserad<br />
som inte innebär tystnad. Tvärtom har man gjort en poäng av<br />
att allt tal om Gud måste röra sig i den zon som ligger mitt mellan<br />
det sägbara och osägbara.<br />
Här finns en intressant parallell till den tidiga psykoanalysens<br />
sätt att tala om ”det omedvetna”. Inom religionspsykologin<br />
finns en grupp forskare som sökt se hur Freuds intresse för den<br />
judiska kabbalans Ein Sof, det outsägliga. Det återkommer – i<br />
naturvetenskaplig form – i hans begrepp det Omedvetna.<br />
LIKT EN VIG KATT smiter Gud in i och ur de talande predikanternas<br />
fångstnät. Om den som ser Gud vet vad det är han ser, då<br />
har han inte sett Gud utan något begripligt, något som är<br />
mindre än Gud. Det är därför bara genom icke-vetande, agnosia,<br />
som man känner den som är bortom varje kunskapsobjekt.<br />
Eller, för att tala med Ludvig Wittgenstein, språkspelet teologi<br />
bygger förvisso på sociala överenskommelser. Samtidigt re-presenterar<br />
det något som ligger utanför den verbalt gillrade fällan.<br />
Det är detta ”Bortom” som kan anas, men därför inte ignoreras.<br />
Jones bidrar till en mer komplex bild av gudstrons emotionella<br />
kärnor. Jag kommer att tänka på psykologen och lyrikern<br />
Tomas Tranströmer:<br />
”Jag ligger och skall somna, jag ser okända bilder och tecken.<br />
Klottrande sig själva bakom ögonlocken. I springan mellan<br />
vakenhet och dröm försöker ett stort brev tränga sig fram förgäves”.<br />
Ur ”Nocturne”. Ingår i Den halvfärdiga himlen 1962.<br />
”I drömmen steg jag ned i en självlysande<br />
bassäng under jorden, en svallande gudstjänst.<br />
Vilken stark längtan! Vilket idiotiskt hopp!<br />
Och över mig trampet av miljoner tvivlare.”<br />
”Många steg”. Det vilda torget 1983.<br />
owe wikström<br />
Professor i religionspsykologi<br />
av att arbeta i projekt och att utveckla<br />
nätverk.<br />
– En väg att gå för att stärka psykologerna<br />
i löne- och ersättningsfrågorna är<br />
att integrera yrkesfrågor och arbetsrättsliga<br />
frågor så att de stöder varandra. Det<br />
handlar om att bli synlig i media, för<br />
med- och motparter, andra organisationer<br />
och allmänheten.<br />
– Jag tror också att det är viktigt att<br />
man har kontakt i nätverk, mellan psykologer<br />
och mellan lokala fackliga företrädare<br />
inom olika avtalsområden. Det kan<br />
också stärka yrkesrollen.<br />
I nätverket skulle lokala företrädare<br />
kunna diskutera och hjälpa varandra till<br />
exempel i fråga om lönevärderingssystem<br />
och samverkansavtal som man har använt<br />
sig av i olika kommuner och landsting.<br />
– Över huvud taget så tror jag på att<br />
lyfta fram goda exempel. Det hjälper<br />
andra att inse vilka möjligheter som<br />
finns, säger Britt Sundström.<br />
carin waldenström<br />
14 Psykologtidningen 23–24/02<br />
tomas södergren
Svagbegåvade<br />
får problem i grundskolan<br />
Barn och ungdomar med svagbegåvning, det<br />
vill säga begåvningsnivå i normalvariationens<br />
nedre del, får problem i dagens skola. De utgör<br />
en stor och ”osynlig” grupp som kommer i kläm i<br />
skolan och i samhället, när kravet på teoretisk<br />
begåvning ökar alltmer. Artikelförfattarna har<br />
granskat uppgifter och utredningsmaterial för<br />
en grupp svagbegåvade barn.<br />
Vi lever i ett samhälle där arbetslivet ställer allt högre<br />
krav på individens kognitiva funktioner. Skolan har utvecklats<br />
i samma riktning. Allt fler barn och ungdomar<br />
uppnår nu inte skolans mål. För en del av dessa är orsaken<br />
en bristande förmåga till abstrakt tänkande, och teoretisk<br />
problemlösning. Förmågan till abstrakt och teoretiskt tänkande<br />
varierar i befolkningen, och normalvariationen uttryckt i IQ<br />
(intelligensvkot) anses vara 70–130. För barn som har en begåvning<br />
inom nedre delen av normalvariationen, det vill säga en IQ<br />
inom intervallet 70–85, använder vi beteckningen svagbegåvad.<br />
I vissa andra sammanhang används beteckningen svagbegåvad<br />
synonymt med lindrigt förståndshandikapp eller lätt utvecklingsstörning<br />
[1] – det vill säga för barn med IQ inom intervallet<br />
50-70. När IQ ligger under cirka 70, i kombination med att ett<br />
så kallat adaptivt kriterium är uppfyllt, har barnet mental retardation<br />
[2] eller psykisk utvecklingsstörning [3]. Ofta används<br />
även termen förståndshandikapp.<br />
Förmågan till abstrakt tänkande och teoretisk problemlösning<br />
kan belysas av en psykolog. I psykologens bedömning ingår<br />
bland annat testning för att räkna fram en intelligenskvot,<br />
men den utgör aldrig ensam underlag för ställningstagande till<br />
begåvningsnivå. Den måste vägas samman med information om<br />
barnets tidigare utveckling, och relateras till en beskrivning av<br />
individens fungerande i vardagslivet.<br />
Lindrigt förståndshandikappade barn har rätt till en anpassad<br />
skolgång inom grundskolan eller särskolan. De svagbegåvade<br />
barnen, som har liknande svårigheter med teoretiskt tänkande<br />
som de lindrigt förståndshandikappade, men inte lika stora, får<br />
problem därför att deras svårigheter inte känns igen, och därför<br />
att de inte får det stöd de behöver. Även om deras grundproblem<br />
identifieras, har de inga särskilda rättigheter till anpassning<br />
av sin skolgång. Upp till två procent av befolkningen beräknas<br />
höra till grupperna gravt, måttligt och lindrigt förståndshandikappade<br />
[4, 5, 6]. Man kan på goda grunder anta, att<br />
en stor grupp av svenska skolbarn skulle få ett testresultat i IQintervallet<br />
70–85. De tillhör då dem vi kallar svagbegåvade.<br />
Barn som i ett test får en IQ på 70 eller mer räknas som normalbegåvade.<br />
De ska alla undervisas inom den vanliga grundskolan<br />
och utifrån föreställningen att alla barn i den normalbegåvade<br />
gruppen har samma kognitiva förutsättningar. Det är med den<br />
utgångspunkten självklart att de svagbegåvade barnen får problem,<br />
eftersom förutsättningarna för att klara grundskolans<br />
krav är olika beroende på förmågan till teoretiskt tänkande.<br />
I vårt land fanns tidigare, fram till cirka 1980, en särskilt an-<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
Vissa barn kan komma i kläm då kraven på teoretisk begåvning ökar i<br />
skolan och i samhället.<br />
passad undervisningsform som kallades hjälpklass, där barn och<br />
ungdomar med en svagare teoretisk begåvning, men inom normalvariationen,<br />
kunde få extra stöd i undervisningen. Tidigare<br />
fanns också möjligheter att redan från årskurs 7 välja en mer<br />
praktiskt inriktad undervisning. Ungdomar kunde vid den tiden<br />
även avsluta skolgången tidigare och förutsättningarna att finna<br />
ett praktiskt inriktat arbete var goda. Nu ser det ut som om<br />
gruppen svagbegåvade ”försvunnit” i skolan och i samhället. Vi<br />
vill utifrån våra erfarenheter i ett utredningsteam (vid Sektionen<br />
för Barnneurologi och Habilitering på Barnens Sjukhus)<br />
fästa uppmärksamheten på att gruppen barn och ungdomar<br />
med svagbegåvning fortfarande finns, men att de i dag får allt<br />
större svårigheter att finna sig tillrätta och fungera i vårt samhälle.<br />
Vi ser det som troligt att det bland samhällets problembarn<br />
– barn och ungdomar som inte får en fullständig skolgång,<br />
som tas om hand inom barnpsykiatrin, kriminalvården och/eller<br />
socialtjänsten – finns många barn med dessa svårigheter. För att<br />
belysa problembilden har vi i efterhand granskat uppgifter och<br />
utredningsmaterial för en grupp svagbegåvade barn [4].<br />
I UTREDNINGSTEAMET ARBETAR läkare, psykolog, logoped, sjukgymnast<br />
och arbetsterapeut. Exempel på problemområden som<br />
teamet utreder är koncentrationssvårigheter, inlärningssvårigheter,<br />
motoriska, kommunikativa och sociala svårigheter. I utredningen<br />
kombineras olika utredares resultat med information<br />
från föräldrar och förskola/skola om barnet och dess utveckling.<br />
Barn och ungdomar kan efter utredning få funktionsdiagnoser<br />
robert ekegren<br />
15
SVAGBEGÅVADE FÅR PROBLEM I GRUNDSKOLAN<br />
som ADHD, damp, utvecklingsstörning, språkstörning, dyslexi,<br />
Tourette syndrom, Asperger syndrom och andra autismspektrumstörningar<br />
– om barnets svårigheter anses förklaras utifrån<br />
de kriterier som gäller.<br />
Alla undersökta barn får inte någon diagnos efter genomgången<br />
utredning. Åren 1997–98 utreddes 134 barn och ungdomar.<br />
14 pojkar och en flicka i åldrarna 8–16 år av dessa fick beteckningen<br />
”svagbegåvning”. Alla hade det problematiskt i sitt<br />
vardagsliv på olika sätt, men inte på ett sådant sätt att de fyller<br />
kriterierna för ovanstående diagnoser. Det som efter utredning<br />
framträdde som en betydelsefull orsak till de svårigheter barnen<br />
hade var IQ-nivån som hos de femton barnen låg inom området<br />
70–85, det vill säga inom den nedre delen av normalvariationen.<br />
Journalerna på dessa femton barn granskades. I vår genomgång<br />
ingår inte de barn som har en svag teoretisk begåvning i<br />
kombination med diagnos ADHD, damp eller Asperger syndrom.<br />
Information från föräldrar, från skolpersonal samt utredningsresultat<br />
från olika yrkespersoner i teamet sammanställdes. Vid<br />
genomgång av journalerna analyserades frågeställningar i remissen,<br />
skolprestationer (nivå på undervisningsmaterial, uppgifter<br />
om inlärningssvårigheter), resultat från utredningen i teamet,<br />
psykologisk status (till exempel självvärdering), indikation<br />
på ärftlighet, familjesituation, psykosociala förhållanden och<br />
uppgifter om vad föräldrar och lärare uppgav som ”det största<br />
problemet just nu”.<br />
För de flesta barnen angavs i remissen en kombination av problemområden:<br />
problem med koncentrationen, språkliga och<br />
motoriska problem samt beteendestörningar – framför allt i<br />
form av aggressivitet och bristande socialt fungerande. Bara i ett<br />
fall rörde huvudfrågeställningen kognitiv förmåga. Från barnens<br />
skolor rapporterades för samtliga barn långsam inlärningstakt,<br />
behov av konkret och enskild vägledning, problem med<br />
läsning/skrivning/räkning, med tidsuppfattning, bristande förmåga<br />
att arbeta självständigt och svagt aktivt kunskapssökande.<br />
Efter utredning bedömdes några barn och ungdomar ha<br />
särskilda svårigheter utöver svagbegåvningen, som behövde<br />
framhållas: Tre barn hade primära koncentrationssvårigheter,<br />
två hade en språkstörning, och fem barn bedömdes ha grundläggande<br />
motoriska svårigheter. Medelvärdet för WISC-resultaten<br />
(Wechsler Intelligence Scale for Children) [8] var IQ 74 i den<br />
undersökta gruppen. Det fanns i samtliga fall belägg i testmaterialet<br />
för att brister i förmågan till abstrakt tänkande orsakade<br />
det låga resultatet.<br />
Psykologen i teamet fann vid sin utredning att sex barn även<br />
hade en klar psykologisk problematik, till exempel depression.<br />
Hos alla barn fanns tecken på nedsatt välbefinnande. Tolv av de<br />
femton barnen bodde med en biologisk förälder, de flesta hade<br />
kontakt med båda föräldrarna. Tretton var födda i Sverige. Sju<br />
referenser:<br />
1. Gustavson K-H: Olika framgång vid definierad eller dold utvecklingsstörning.<br />
Svagt begåvad får fast arbete. Läkartidningen 1997; 19: 1793–6.<br />
2. American Psychiatric Association. Diagnostic and statistical manual of<br />
mental disorders. DSM–IV. 4th ed. Washington DC: APA 1994.<br />
3. International classification of diseases, ICD 1996.<br />
4. Adolfsson I, Carlsson Kendall G: ”Svagbegåvade barn – en stor osynlig<br />
grupp”. opublicerad rapport, Huddinge Universitetssjukhus, dec 2000.<br />
5. Hagberg B, Hagberg G, Lewerth A, Lindberg U: Mild mental retardation in<br />
Swedish school children. I. Prevalence. Acta Paediatr Scand 1981; 70:<br />
441–4.<br />
6. Fernell E: Mild Mental Retardation in schoolchildren in a Swedish suburban<br />
municipality: prevalence and diagnostic aspects. Acta Paediatr 1996; 85:<br />
584–8.<br />
7. Landgren M, Pettersson R, Kjellman B, Gillberg C: ADHD, DAMP and<br />
other neurodevelopmental/neuropsychiatric disorders in 6-year-old children:<br />
epidemiology and co-morbidity. Dev Med & Child Neurol 1996; 38:<br />
891–906.<br />
8. Wechsler D Wechsler: Intelligence Scale for Children. 3rd ed. – revised<br />
New York: Psychological Corporation.<br />
barn, födda i Sverige, hade minst en förälder av utländsk härkomst.<br />
I två familjer fanns relationsstörningar som uppenbart<br />
påverkade barnens situation. Dessutom fanns i fyra familjer<br />
problem med missbruk och kriminalitet – hos föräldrarna eller<br />
barnet självt. Ett barn saknade vid utredningstillfället skolgång.<br />
För tio barn fanns personer i familj eller nära släkt som hade liknande<br />
problem. På frågan vad som var det största problemet<br />
med barnet just nu, svarade många föräldrar att de oroade sig<br />
för hur det skulle gå för barnet i skolan. Några var också bekymrade<br />
för att deras barn mådde dåligt: var deprimerat, hade ett<br />
utagerande beteende eller var utsatt för mobbning. Skolans personal<br />
var mest bekymrade över att barnen inte klarade<br />
kunskapskraven i skolan, att personalen inte visste hur de skulle<br />
kunna hjälpa dem bättre, att barnen saknade motivation för<br />
skolarbete eller att de hade beteendeproblem.<br />
VÅRT SYFTE ÄR att lyfta fram en grupp barn och ungdomar som<br />
kommer i kläm då kraven på teoretisk begåvning ökar i skolan<br />
och i samhället. Kunskapen om att den teoretiska begåvningen<br />
inte är lika hos alla barn och vad detta medför för implikationer<br />
för undervisning och kravnivå verkar ha fallit i glömska. Dessa<br />
barns problematik ter sig ”osynlig” i dag, och således blir deras<br />
svårigheter att klara av skolgången svårförståeliga. En stor del<br />
av de barn som utreddes under de aktuella åren hade svag begåvning<br />
som grundorsak till sina svårigheter. Anledningen till<br />
remiss till utredningsteamet var som regel beteendemässiga<br />
problem och den kognitiva problematiken var sällan i fokus.<br />
Endast i ett fall angavs kognitiva svårigheter i remissen. Det<br />
finns en risk för att ett barns svårigheter förklaras enbart utifrån<br />
en föreliggande social problematik. Vår genomgång styrker vikten<br />
av att alltid belysa barnets egna kognitiva förutsättningar.<br />
Andelen pojkar är, som i andra populationer av utvecklingsrelaterade<br />
svårigheter, hög. Detta bedömer vi beror på att pojkarnas<br />
utagerande beteende leder till remiss för utredning.<br />
Vi har tagit del av synpunkter i dagens debatt om att svagbegåvade<br />
elever bör få gå ett extra skolår. Detta resonemang kan<br />
dock leda tanken till att det enbart handlar om att ”komma<br />
ikapp”. Konsekvenserna av att förmågan till teoretiskt tänkande<br />
varierar i befolkningen måste beaktas. Barn med en svagare<br />
teoretisk begåvning tillgodogör sig kunskap bättre om den är<br />
mer konkret och praktiskt inriktad. Att själv planera, strukturera<br />
och självständigt genomföra uppgifter, som blir allt vanligare<br />
i dag, innebär oöverstigliga problem för de barn som ingår i vårt<br />
material.<br />
Gruppen svagbegåvade utgör en stor och ”osynlig” grupp i<br />
såväl skolan som i samhället i stort. Medvetenheten om svagbegåvning<br />
behöver höjas inom skolverksamheter och inom hälsooch<br />
sjukvården. En fråga vi ställer oss är vilken grad av teoretisk<br />
begåvning som krävs för att klara grundskolans mål? Är tanken<br />
att svagbegåvade ska klara målen? Det behöver klargöras. Vår<br />
förhoppning är att elever med svagbegåvning som huvudproblem<br />
ska få sina svårigheter identifierade i skolan och att skolans<br />
verksamhet bättre skall anpassas efter hela den grupp som utgör<br />
den obligatoriska skolans målgrupp. Med detta bör en del av<br />
den sekundära beteendeproblematiken liksom den nedsatta<br />
självkänslan kunna minska.<br />
ingrid adolfsson<br />
gunilla carlsson-kendall<br />
kerstin dahlström<br />
elisabeth fernell<br />
ingrid adolfsson och gunilla carlsson-kendall är barnneuropsykologer<br />
vid Psykologavdelningen och Barnens Sjukhus<br />
/Sektionen för Barnneurologi och Habilitering, Huddinge Universitetssjukhus.<br />
kerstin dahlström är överläkare vid Barnens<br />
Sjukhus/Sektionen för Barnneurologi och Habilitering, Huddinge<br />
Universitetssjukhus. elisabeth fernell är överläkare vid Neuropediatriska<br />
programmet, Astrid Lindgrens barnsjukhus.<br />
16 Psykologtidningen 23–24/02
Svensk psykologi före 1900-talets mitt<br />
Psykologisk forskning fanns faktiskt<br />
i Sverige även före 1960, skriver<br />
professor Torsten Husén efter att ha<br />
tagit del av Lennart Sjöbergs erfarenheter<br />
av fyra decennier svensk psykologi<br />
i Psykologtidningen nr 18 och 19/02.<br />
Han påminner om de insatser<br />
professorerna David Katz och Gösta<br />
Ekman gjort för svensk psykologi.<br />
Jag har med intresse och behållning tagit<br />
del av Lennart Sjöbergs båda artiklar<br />
om hans erfarenhet av svensk psykologi<br />
under 40 år. Hans lärofader var Gösta Ekman.<br />
Doktorsdisputationen ägde rum 1965.<br />
Jag minns den mycket väl helt enkelt därför<br />
att jag ingick i betygsnämnden. Det enda jag<br />
kan invända mot hans framställning är att<br />
det inte skulle finnas så värst mycket psykologisk<br />
forskning i Sverige före 1960, då Sjöberg<br />
kom in i bilden.<br />
Själv kan jag bidra med korrigerande och i<br />
viss mån kompletterande information, ty jag<br />
började mina egna studier i ämnet 1936 i<br />
Lund för John Landquist, som för övrigt Sjöberg<br />
uttryckt sin uppskattning av. Jag blev<br />
1938 Landquists amanuens under sex år och<br />
hade som mitt under läsåret viktigaste uppdrag<br />
att vara till hands för den kurs i experimentalpsykologi<br />
som krävdes för högre betyg<br />
i ämnet. 1940 fanns bland dem som gick<br />
denna kurs en 20-årig student, Gösta Ekman,<br />
som bakom sig hade ett års medicinska<br />
studier, men hade hoppat av och i stället<br />
börjat läsa humaniora vid sidan av, litteraturhistoria<br />
och bland annat just psykologi.<br />
Ett par år senare anställdes jag på halvtid<br />
av arméstaben för att starta en verksamhet<br />
med psykologiska lämplighetsprov. Det föll<br />
sig naturligt att involvera min några år yngre<br />
begåvade kamrat i denna verksamhet. Likaså<br />
var det helt naturligt att se till att han<br />
blev min assistent när 1944 års riksdag beslöt<br />
inrätta ett särskilt organ för psykologiska<br />
personalprövningar vid Centrala värnpliktsbyrån.<br />
SÅ KOM GÖSTA EKMAN och jag att under ett<br />
antal år arbeta nära tillsammans. Han kom<br />
att närmare knytas till den psykologiska<br />
institutionen vid dåvarande Stockholms<br />
högskola och satte igång med att skriva en<br />
avhandling, först för licentiaten och sedan<br />
för doktorsgraden. Han disputerade hösten<br />
1947 på en psykometrisk avhandling. Denna<br />
torde för innehavaren av psykologprofessuren,<br />
David Katz, ha varit tämligen främmande,<br />
men accepterades.<br />
Katz avgick 1951 och hans professur delades<br />
ett par år mellan å ena sidan ”ren” psykologi<br />
och å den andra pedagogik och pedagogisk<br />
psykologi. Gösta Ekman tillträdde<br />
sin del 1952, jag den andra delen 1953 efter<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
att ha varit förordnad något år på den. Det<br />
bör i detta sammanhang nämnas att vi båda<br />
sedan några år hade nära kontakt med John<br />
Elmgren som var professor i Göteborg och<br />
där i slutet av 30-talet hade efterträtt J A<br />
Jaederholm, som 1914 hade disputerat i Lund<br />
på en avhandling om intelligenstestning.<br />
Vad jag nyss berörde var relevant för uppkomsten<br />
av psykologisk forskning i Sverige<br />
långt före mitten av seklet. Det bör nämnas,<br />
att empirisk och/eller experimentell psykologi<br />
som akademisk separat disciplin har<br />
haft en rätt kort historia vid Akademia. År<br />
1879 hade Wundt grundat det första psykologiska<br />
laboratoriet i världen.<br />
Ämnet psykologi hade tidigare varit en<br />
del av filosofiämnet tillsammans med logik,<br />
kunskapsteori och filosofihistoria. Vid sekelskiftet<br />
hade det inrättats flera psykologiprofessurer<br />
i Tyskland, bland annat i Berlin och<br />
Göttingen. På det senare stället kom G E<br />
Müller att bli den stora experimentalpsykologen<br />
och lärofader till bland andra David<br />
Katz, som på 30-talet hamnade i Stockholm.<br />
Experimentella studier kom i gång också i<br />
andra länder, till exempel i Frankrike. I England<br />
startade Francis Galton vad han kallade<br />
antropologiska studier. Detta kom att bli<br />
upprinnelserna till vad som så småningom<br />
blev differentialpsykologin. Han hade tanken<br />
att utarbeta psykologiska test.<br />
DEN TYSKA PSYKOLOGIN kom att spela en<br />
nyckelroll, inte minst för uppkomsten av<br />
undervisning och forskning i ämnet i USA.<br />
G Stanley Hall har i sina memoarer ”Confessions<br />
of a Psychologist” ingående skildrat<br />
både sina studieår i Tyskland på 1870-talet<br />
och sin verksamhet i USA, där han för övrigt<br />
blev den ledande psykologen, då man årtiondet<br />
före sekelslutet startade med både<br />
doktorandutbildning och forskning vid<br />
särskilda institutioner. Stanley Hall fick i<br />
egenskap av dess rektor, som grundade<br />
Clark University, av sin styrelse tillstånd att<br />
besöka en lång rad europeiska universitet,<br />
en odyssé han beskrivit i memoarboken.<br />
Psykologin gjorde sitt intåg i vårt land via<br />
tillkomsten av professurer i pedagogik, först<br />
i Uppsala och Lund före 1914. Förste innehavaren<br />
av professuren i Lund, Axel Herrlin,<br />
hade tillbragt något år i Göttingen hos Müller.<br />
Jaederholm som disputerade för honom<br />
1914 hade bakom sig en tid i England och<br />
kan sägas vara den förste differentialpsykologen<br />
i vårt land. Testpsykologen kom alltså<br />
tidigt in på den psykologiska dagordningen i<br />
Sverige (och inte några årtionden senare).<br />
I Lund hade en elev till Herrlin, nämligen<br />
Herman Siegvald på 20-talet skrivit en licentiatavhandling<br />
som bland annat gällde intellektuella<br />
könsskillnader. Han arbetade flitigt<br />
vidare på detta ämne och disputerade<br />
1944 på en doktorsavhandling i två volymer<br />
om massiva 1 460 sidor. I Göteborg förde<br />
Elmgren den jaederholmska traditionen vidare.<br />
Han var den som introducerade faktoranalysen<br />
i Sverige i dess thurstonska variant.<br />
David Katz, som hade varit assistent hos<br />
G E Müller, svarade för utvecklingen av den<br />
mera klassiska experimentalpsykologien i<br />
dess perceptionspsykologiska framtoning.<br />
Gunnar Johansson i Uppsala förde denna<br />
utveckling vidare.<br />
UNDER ANDRA VÄRLDSKRIGET fanns det inte<br />
mycket kontakt forskarna eller akademikerna<br />
emellan över huvud taget. De tidskrifter<br />
som överlevde förtunnades eller försvann<br />
helt. Kongresser var det inte fråga om. Den<br />
första av dessa efter kriget var förlagd till<br />
Edinburgh år 1948. Vi var väl ett halvdussin<br />
deltagare från Sverige. Mitt ”paper” bar<br />
titeln ”Problems of Scaling in Modern<br />
Psychometrics” och publicerades, förutom i<br />
kongressrapporten, i den filosofiska tidskriften<br />
Theoria.<br />
1949 kom den första kongressen i tillämpad<br />
psykologi i Bern. Den andra internationella<br />
kongressen i allmän psykologi ägde<br />
rum i Stockholm 1951 med Katz som president<br />
och Gösta Ekman som huvudsekreterare.<br />
De 600 deltagarna kunde ha sina förhandlingar<br />
i högskolans huvudbyggnad på<br />
Norrtullsgatan. Givetvis spelade kongressen<br />
en viktig roll för det svenska internationella<br />
kontaktnätet.<br />
Blickar man tillbaka på läget för mer än<br />
ett halvsekel sedan jämfört med det i dag,<br />
slås man av ett par genomgripande förändringar,<br />
som väl gäller alla discipliner och<br />
områden inom Akademia. För det första den<br />
kvantitativa tillväxten. När vi på 40-talet<br />
etablerade Föreningen Svenska Fackpsykologer<br />
var antalet i det svenska samhället eller<br />
vid universitet sysselsatta psykologer ett<br />
lågt, tvåsiffrigt tal. Nu är det fyrsiffrigt. Specialiseringen<br />
har fortskridit, något som också<br />
avspeglas i repertoaren av tidskrifter och<br />
andra publikationer. Ännu vid slutet av 50talet<br />
hade jag ambitionen att, bland annat<br />
via Psychological Abstracts, följa med vad<br />
som hände inom psykologin. Den ambitionen<br />
fick jag snart ge upp.<br />
torsten husén<br />
Professor em<br />
17
DEBATT<br />
”Missvisande om dyslexi”<br />
– Vi bör skapa ett forum för policydiskussioner<br />
inom dyslexiområdet, där<br />
ingen specifik yrkesgrupp ges<br />
tolkningsföreträde, skriver logoped<br />
Bodil Andersson i en debatt<strong>artikel</strong><br />
apropå den stora dyslexikonferensen i<br />
Uppsala i augusti.<br />
Under flera år har psykologen Jan Alm i<br />
media och vid kurser målat upp en bild av<br />
att det finns en internationell standard för<br />
dyslexidiagnostik, som Sverige inte anpassat<br />
sig till. Alm menar att förvirring och ovetenskaplighet<br />
råder i vårt land, som ”befinner<br />
sig långt efter USA och England”, och beklagar<br />
att ”den internationella terminologin”<br />
LD och SpLD inte används generellt i<br />
Sverige. Detta låter förfärande – inte ska väl<br />
Sverige bete sig som en efterbliven nation?<br />
Men Jan Alms återgivning av läget kräver<br />
nyansering. Han polariserar som om det<br />
funnes en internationell syn (vilken han<br />
själv representerar) och en annan, inskränkt<br />
svensk. Detta är falsk varudeklaration. Samma<br />
diskussioner återkommer överallt beträffande<br />
dyslexins etiologi och definition.<br />
Forskningsetablissemanget har valt att förbigå<br />
Jan Alm med tystnad.<br />
I augusti genomförde organisationen E-<br />
DART, med Jan Alm i spetsen, en konferens<br />
om dyslexipolicy tillsammans med Uppsala<br />
kommun och Uppsala universitet. På en<br />
konferens om policyfrågor har man ett<br />
särskilt stort ansvar att återge saker i rätta<br />
proportioner, eftersom många beslutsfattare<br />
utan djupare branschkunskap lockas dit.<br />
Flera duktiga föreläsare deltog, men programstrukturen<br />
var en stilstudie i selektiv<br />
framställning. Den så kallade cerebellumteorin<br />
[1] presenterades utförligt på ”bästa<br />
sändningstid”, utan konkurrens från parallella<br />
sessioner, trots att den utsatts för hård<br />
vetenskaplig kritik [2] och därför inte nått<br />
bred acceptans. Det är uppseendeväckande<br />
att vid en policykonferens i Sverige inte ens<br />
nämna det viktiga konsensusprojekt som pågår<br />
hos oss: 24 disputerade forskare inom<br />
psykologi, lingvistik, medicin och pedagogik<br />
intervjuas i syfte att ringa in tvärvetenskaplig<br />
enhet.<br />
Ta gärna upp kontroversiella teorier och<br />
sätt dem på prövning – men inte utan att ge<br />
dominerande teoribildning lika stor uppmärksamhet,<br />
särskilt inte när temat är just<br />
policy.<br />
VI ÄR OLIKA DUKTIGA på att läsa och skriva,<br />
och ytterst få saknar helt förmågorna. Läsoch<br />
skrivsvårigheter kan bero på många olika<br />
saker, från hjärnskada till bristfällig skolgång.<br />
Skolan måste naturligtvis hjälpa alla<br />
som har problem, oavsett orsak. Eftersom<br />
läs- och skrivkunnighet inte är en absolut<br />
färdighet, blir alla prevalenstal en konstruktion.<br />
En forskare måste göra en exakt avgränsning,<br />
för att kunna kontrollera variablerna<br />
i studier men observera att den gränsen<br />
dras godtyckligt – i verkliga livet existerar<br />
den inte.<br />
Det finns ingen officiell definition av dyslexi,<br />
men en ofta citerad antogs 1994 av<br />
forskningskommittén inom den internationella<br />
dyslexiföreningen (IDA) och av the<br />
National Institute of Health i USA [3]. Definitionen<br />
beskriver ett språkligt, medfött<br />
problem där svårigheter med ordavkodning<br />
är ett kardinalsymtom. Grundorsaken hänförs<br />
till en svikt i det fonologiska systemet,<br />
som har att göra med uppfattningen av<br />
språkljud. Denna syn är förhärskande i dag,<br />
men inte oomstridd. Vissa forskare väljer en<br />
bredare eller annorlunda definition. En del<br />
vill till exempel inkludera problem med ordmobilisering<br />
och automatisering. Man diskuterar<br />
vad som ingår i den primära problematiken,<br />
och vad som ska betraktas som sekundära<br />
effekter. Eftersom olika innebörd<br />
läggs i begreppet dyslexi är det svårt att jämföra<br />
studier. På senare tid har de gängse dyslexidefinitionerna<br />
kritiserats för att i alltför<br />
hög grad utgå från alfabetiska språk, särskilt<br />
engelska.<br />
Korrelationen mellan intelligens och läsförmåga<br />
är mycket låg. Läsforskningen är<br />
därför på väg att överge de så kallade diskrepansbaserade<br />
definitioner av dyslexi som tidigare<br />
dominerat [4]. Den fixering vid dyslexiintyg<br />
som i dag råder är av ondo, dels för<br />
att dyslexi inte är ett exakt tillstånd, dels för<br />
att det inte råder något enkelt samband mellan<br />
testresultat och grad av handikapp.<br />
VISST EXISTERAR DET internationella diagnossystem<br />
– avsedda för patientstatistik i<br />
sjukvården. De används även i Sverige.<br />
Svensk sjukvård använder WHO:s diagnossystem,<br />
kallat ICD-10; i till exempel USA<br />
används DSM-IV (som också tillämpas av<br />
en del psykologer i Sverige). Att klassifikationssystem<br />
är internationella betyder emel-<br />
referenser:<br />
[1] Teorin introducerades i början av 90-talet av<br />
engelsmännen Fawcett & Nicolson, som hävdar att<br />
störningen vid dyslexi kan lokaliseras till lillhjärnan,<br />
varför ett balanstest är ett av de viktigaste delarna i<br />
deras testbatteri.<br />
[2] Ramus et al (2002) Theories of developmental<br />
dyslexia: Insights from a multiple case study of<br />
dyslexic adults. http://cogprints.ecs.soton.ac.uk/<br />
archive/00002350/<br />
[3] www.interdys.org/servlet/compose?section_id=5<br />
[4] www.ed.gov/inits/commissionsboards/<br />
whspecialeducation/reports/two.html<br />
[5] Vellutino FR, Scanlon, DM & Lyon, G R. (2000).<br />
Differentiating between difficult-to-remediate and<br />
readily remediated poor readers. More evidence<br />
against the IQ-achievement discrepancy definition<br />
lertid inte att de är kristallklara, än mindre<br />
att de är lämpliga för alla syften.<br />
Normalt utreder man läs- och skrivproblem<br />
för att förstå svårigheternas natur och<br />
kunna föreslå lämpliga åtgärder. En diagnos<br />
enligt ICD-10 eller DSM-IV ger dock inga<br />
som helst implikationer för till exempel<br />
undervisning eller arbetsplatsanpassning.<br />
Verktygen är alltför trubbiga. Uppmaningar<br />
om anpassning till ”internationell standard”<br />
ter sig därför som slag i luften.<br />
ICD-10 i den senaste svenska versionen<br />
innehåller diagnoserna F81.0 Specifik lässvårighet<br />
och F81.1 Specifik stavningssvårighet.<br />
Symtombilden ska kännetecknas av ”specifik<br />
och klart försämrad utveckling” av läsrespektive<br />
skrivförmågan. Problemen får<br />
inte bero på ”låg mental ålder, synproblem<br />
eller inadekvat skolgång”. Kriteriet om ”låg<br />
mental ålder” kan antingen tolkas som att<br />
reell utvecklingsstörning inte får föreligga,<br />
eller som att något slags diskrepans krävs.<br />
Notera att inget sägs om hur grava svårigheterna<br />
måste vara. Och hur mäter man ”inadekvat<br />
skolgång”? Endera av dessa diagnoser<br />
kan ställas om samtidigt diagnosen R48.0<br />
Dyslexi och alexi kan uteslutas. Denna ska enligt<br />
socialstyrelsen reserveras för förvärvade<br />
eller oklara tillstånd. Specialistversioner av<br />
ICD-10, med något annorlunda ordalydelse,<br />
förekommer.<br />
I DSM-IV talas det om prestationer ”klart<br />
under den förväntade nivån”, vilket lämnar<br />
stort utrymme för tolkningar. ”Läsprestation”<br />
kan enligt DSM-IV avse antingen läsförståelse<br />
eller ”läsfärdighet”, ett samlingsbegrepp<br />
för något som i verkligheten kan<br />
och måste uppdelas i komponenter, till exempel<br />
ordavkodning och läshastighet. Detta<br />
är anmärkningsvärt, då det föreligger ett<br />
högre samband mellan generell begåvning<br />
och läsförståelse, än mellan generell begåvning<br />
och ordavkodningsförmåga [5] (något<br />
som blir än mer uttalat om man avser enbart<br />
verbal intelligens). Om man då använder<br />
läsförståelsevärdet som mått på ”läsprestation”<br />
betyder det att färre personer ens teo-<br />
of reading disability. Journal of Learning<br />
Disabilities, 33, 223–238.<br />
[6] Federal Law 94-142, I.D.E.A. ,<br />
www.ideapractices.org/law/<br />
[7] LDA (Learning Disabilities Association of America)<br />
är en icke-kommersiell organisation med ca 50<br />
000 medlemmar. www.ldanatl.org/<br />
[8] ”The International Book of Dyslexia” (2:a utgåvan),<br />
red Smythe I, Everatt J & Salter S, Wileys förlag.<br />
Utkommer i början av 2003.<br />
[9] I England kan en ”educational psychologist”<br />
antingen vara en utbildad, erfaren lärare eller ha en<br />
fil kand i psykologi. Därefter läses ämnet ”educational<br />
psychology” i 1-2 år. Den som gått vägen via<br />
psykologin måste dock först ta en examen i<br />
”teacher training” kallad PGCE och arbeta som<br />
lärare i två år. I Skottland kan man ha annan bakgrund,<br />
t ex socialarbetare eller logoped.<br />
18 Psykologtidningen 23–24/02
etiskt kan uppfylla ett diskrepanskriterium.<br />
Jan Alm är ute på hal is när han förespråkar<br />
tillämpning av ”den internationella terminologin”<br />
LD och SpLD. Dessa termer är<br />
sprungna ur specifika samhällsförhållanden<br />
i andra länder. I USA är termen LD att betrakta<br />
som en juridisk definition, vars syfte<br />
är att reglera antalet personer som får rätt<br />
till lagstadgad specialundervisning [6]. Den<br />
är behäftad med ett diskrepanskriterium,<br />
som skiftar beroende på vilken delstat man<br />
befinner sig i och hur dess budget ser ut.<br />
Som Jane Browning, ordförande i LDA [7],<br />
uttryckt det: ”The best way to fix a learning<br />
disability (dyslexia) is to cross a state line.”<br />
ATT PÅSTÅ ATT Sverige ligger långt efter någon<br />
”internationell” nivå är rent missvisande.<br />
Enligt dr Ian Smythe, redaktör för ”The<br />
International Book of Dyslexia” [8], där<br />
praxis och forskning i cirka 40 länder redovisas,<br />
är världen en brokig mosaik i fråga om<br />
hur dyslexifrågor hanteras. Detta avspeglar<br />
inte bara skiftande kultur, handikappolitik<br />
och villkor, utan också det faktum att yrkesutbildningar<br />
inte är helt jämförbara mellan<br />
olika länder. I Storbritannien är kutymen<br />
att utredningar utförs i skolmiljö av ”educational<br />
psychologists” [9], medan till exempel<br />
Frankrike anlagt ett mer medicinskt perspektiv.<br />
Vid misstanke om dyslexi, konsulteras<br />
där vanligtvis en logoped för utredning<br />
och träningen sker oftast utanför skolmiljön.<br />
Vi måste själva ta ansvar för utvecklingen<br />
av en policy kring dyslexi i Sverige. De internationella<br />
policydokument som finns, till<br />
exempel Salamancadeklarationen, måste<br />
implementeras utifrån lokala förhållanden.<br />
Dyslexi är ett mångfasetterat område.<br />
Forskning bedrivs inom flera discipliner och<br />
teamutredningar är sannolikt framtidens<br />
melodi. Vi bör skapa ett forum för policydiskussioner,<br />
där ingen specifik yrkesgrupp ges<br />
tolkningsföreträde.<br />
Sverige befinner sig i dag i en knepig situation<br />
med spretig praxis kring diagnostik<br />
och åtgärder. Vi har mycket att reda upp,<br />
men lösningen är inte att anamma sjukvårdens<br />
stumma diagnossystem brett eller att<br />
kopiera utländska koncept.<br />
Låt oss utveckla en policy för svenska förhållanden,<br />
utan att vare sig återuppfinna<br />
hjul eller göra om andra länders misstag.<br />
bodil andersson<br />
Logoped och projektledare<br />
på handikappförbundet FMLS<br />
bodil.andersson@bredband.net<br />
Detta är en omarbetad version av en avsevärt<br />
längre <strong>artikel</strong> med ett 20-tal referenser som<br />
publiceras i Att Undervisa och Logopednytt.<br />
Den kan beställas från Bodil Andersson.<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
”Konferensen öppen för alla”<br />
Bodil Anderssons <strong>artikel</strong> underblåser<br />
den förvirring som i dag råder i Sverige<br />
och som gör det möjligt att<br />
”diagnostisera” dyslexi för alla som<br />
känner sig kallade, svarar Jan Alm.<br />
Konferensen Policy on Dyslexia, 14–16<br />
augusti 2002, anordnades av Uppsala universitet,<br />
European Dyslexia Academy for<br />
Research and Training, E-DART och Uppsala<br />
kommun. Den var den första i sitt slag i<br />
världen. Konferensen öppnades och hölls i<br />
närvaro av drottning Silvia och 19 olika länder<br />
var representerade. Den var, till skillnad<br />
mot tidigare svenska konferenser inom detta<br />
område, en öppen konferens till vilken forskare<br />
och kliniker var välkomna att skicka in<br />
bidrag för att presentera. Bodil Andersson<br />
hade också varit välkommen att medverka<br />
men var då helt tyst.<br />
Konferensen var mycket uppskattad och<br />
har hittills fått idel lovord både från svenska<br />
och internationella deltagare. Bodil Andersson<br />
är ett undantag.<br />
Bodil Andersson kan inte redovisa någon<br />
positiv sida av konferensupplägget. Hon utelämnar,<br />
medvetet eller omedvetet, konferen-<br />
Psykologtjänst<br />
byter namn<br />
Psykologtjänst har bytt namn till Psykologföretagarna<br />
AB. Bakgrunden till namnbytet<br />
är bland annat att få ett namn som tydligare<br />
speglar vad organisationen är, en organisation<br />
för psykologföretagare. Namnbytet kan<br />
förhoppningsvis också bidra till att skapa en<br />
större samhörighet bland företagarna.<br />
Broschyr<br />
om försäkringar<br />
Nu har 2002 års version av Avtalet försäkrar<br />
kommit – broschyren om de kollektivavtalade<br />
försäkringarna på den kommunala avtalssektorn.<br />
Skriften ger en översikt över de försäkringar<br />
som gäller för dig som är anställd hos<br />
kommun, landsting/region, församling eller<br />
annan arbetsgivare som har kommunalt reglerade<br />
anställningsvillkor.<br />
Den kan beställas hos Psykologförbundet,<br />
Mahlin Olsson på tel 08-567 06 407 eller epost<br />
mahlin.olsson@psykologforbundet.se<br />
Broschyren kommer även att finnas på<br />
förbundets hemsida.<br />
DEBATT<br />
Replik<br />
sens viktigaste policyföreläsning, den rörande<br />
Educational Testing Service (ETS) policydokument<br />
(www.ets.org/disability), för<br />
utredning och dokumentation av dyslexi.<br />
ETS (se Nationalencyklopedin), har verksamhet<br />
i nästan 200 länder och utvecklar och<br />
genomför årligen mer än 12 miljoner testningar.<br />
ETS underkänner svenska ”dyslexiutredningar”<br />
med allvarliga konsekvenser<br />
för våra ungdomar med dyslexi som utomlands<br />
inte får den hjälp de har rätt till.<br />
Hon utelämnar likaså att presidenten för<br />
European Dyslexia Association, utbildningsdirektören<br />
för British Dyslexia Association<br />
och den tidigare presidenten för International<br />
Dyslexia Association (IDA) alla var huvudtalare.<br />
Artikeln underblåser den förvirring<br />
som i dag råder i Sverige och som gör<br />
det möjligt att ”diagnostisera” dyslexi för<br />
alla som känner sig kallade.<br />
Mot denna bakgrund finner jag ingen anledning<br />
att närmare bemöta <strong>artikel</strong>n. Den<br />
får tala för sig själv.<br />
Jag återkommer med en <strong>artikel</strong> som på ett<br />
mer övergripande sätt tar upp situationen i<br />
Sverige.<br />
jan alm<br />
Psykolog med specialistbehörighet<br />
Psykolog får behålla<br />
sin rektorstjänst<br />
Sydskånska gymnasiet får behålla sin rektor,<br />
Annika Kjellén, som är psykolog. Skolverket<br />
som tidigare bestämt att Sydskånska gymnasieförbundet<br />
måste ompröva anställningen<br />
har vid en förnyad prövning tagit tillbaka<br />
sitt beslut.<br />
Då Sydskånska gymnasieförbundet i höstas<br />
anställde en psykolog som rektor för<br />
gymnasiet, anmälde Lärarnas riksförbund<br />
nyanställningen till Skolverket med hänvisning<br />
till att den nyanställde rektorn saknade<br />
”såväl teoretisk som praktisk erfarenhet som<br />
lärare eller skolledare”.<br />
Skolverket undersökte om Sydskånska<br />
gymnasieförbundet levt upp till gällande<br />
lagstiftning vid anställningen av ny rektor.<br />
Verket kom fram till att förbundet vid anställningen<br />
inte följt författningarnas krav,<br />
enligt vilka den som anställs som rektor genom<br />
utbildning och erfarenhet ska ha förvärvat<br />
pedagogisk insikt. Beslutet måste<br />
omprövas meddelade Skolverket.<br />
Vid en förnyad prövning har Skolverket<br />
dock funnit att den nyanställda rektorn har<br />
en sådan utbildning och erfarenhet att hon<br />
förvärvat pedagogisk insikt i den mening<br />
som anges i skollagen. Det har därför inte<br />
funnits skäl att kritisera sydskånska gymnasieförbundet,<br />
skriver Skolverket och backar<br />
från sitt tidigare beslut.<br />
19
ecensionbok<br />
■ Michel Foucaults trebandsverk Sexualitetens<br />
historia hör till de texter som i grunden gör<br />
upp med sedvanliga föreställningar. De tre<br />
volymerna har sedan länge förelegat i svensk<br />
översättning, men när Per Magnus Johansson<br />
nu erbjuder oss en omarbetad översättning<br />
(med ett ytterst instruktivt förord), så finns det<br />
skäl att ta upp dem igen – dels för att vi i den<br />
nya versionen kommer närmare Michel Foucault,<br />
både vad gäller terminologi och stil, dels<br />
för att texten vid varje omläsning erbjuder nya<br />
överraskningar och perspektiv.<br />
Det är ingen kronologisk historia i traditionell<br />
mening som Foucault erbjuder, men heller inga<br />
kittlande beskrivningar, inga heroiska sagor om<br />
hjältar och förtryckare, utan något på en gång<br />
mycket blygsammare och samtidigt mer omstörtande:<br />
en historia om formerna för ”problematiseringar”,<br />
om de tekniker vi applicerat på<br />
oss själva för att uppdaga ”sanningar” om vår<br />
natur, och om den ”oro” som alltid omgärdat<br />
njutningarna och deras tvetydiga bruk.<br />
DEN FÖRSTA VOLYMEN, Viljan att veta, inleds<br />
med en sublim demontering av en gängse berättelse<br />
om sexualiteten, som är så djupt rotad i<br />
oss att vi knappt ens längre tänker på den, inte<br />
minst för att den alltid citeras för att motivera<br />
våra moderna kulturformer. Under 1600-talet<br />
skulle fortfarande en relativ frihet ha rått, men<br />
sedan skulle steg för steg en skymning sänkt<br />
sig ned som till slut kommit att kallas ”den viktorianska<br />
eran”. Sexualiteten tas om hand av<br />
familjen, den blir nyttig som (re)produktivkraft,<br />
och allt annat trängs bort som onormalt – det<br />
finns inte, bör inte finnas, och måste därför bekämpas<br />
just för att det pockar på att äga rum<br />
(enligt en logik som Freud senare skulle döpa<br />
till ”kittellogik”) – vilket leder till det bortträngdas<br />
återkomst, den viktorianska kulturens nattsida,<br />
bordellen, mentalsjukhuset etc, där ord<br />
och gester cirkulerar fritt, men inom en sfär av<br />
skam, fördoldhet och hemligheter.<br />
Från detta tvång skulle vi så småningom ha<br />
frigjort oss, med Freud som en av hjältarna,<br />
även om denna frigörelse bara är begränsad<br />
och sker steg för steg – det kostar på att överskrida<br />
de repressiva strukturerna, vilket också<br />
möjliggör för oss efterföljande att veta bättre,<br />
att blicka tillbaka och lösgöra det ”tidsbundna”<br />
från det ”revolutionära” i psykoanalysen: Freud<br />
var fortfarande en viktorian, men vi, vi kan nu se<br />
och tala fritt…<br />
Denna ”repressionshypotes” låter också på<br />
ett annat plan undertryckandet av sexualiteten<br />
sammanfalla med kapitalismens uppkomst, och<br />
de blir båda till integrerade delar i den borgerliga<br />
ordningens rationalisering. Därav den<br />
moderna legeringen av Freud och Marx: den<br />
libidinala och den politiska ekonomins analytiker<br />
kan till sist förenas, som hos Marcuse, och<br />
ge upphov till en begärets frigörelseteologi, där<br />
de båda emancipationerna speglar och understöder<br />
varandra.<br />
Här finns, som Foucault noterar inte utan<br />
ironi, en talarens fördel: talet är revolutionärt,<br />
det står utanför makten och föregriper friheten,<br />
vilket möjliggör stämmans darr, det profetiska<br />
Att tänka<br />
annorlunda om<br />
könet<br />
SEXUALITETENS HISTORIA.<br />
DEL 1. VILJAN ATT VETA.<br />
DEL 2. NJUTNINGARNAS BRUK.<br />
DEL 3. OMSORGEN OM SIG.<br />
Av Michel Foucault.<br />
Översättning och förord Per Magnus Johansson.<br />
Daidalos förlag 2002.<br />
och religiösa tonfallet. Ekvationen upplysninglust-frigörelse<br />
vidmakthåller talet om förtryck,<br />
och skapar också det marknadsvärde som<br />
finns i att tala och att lyssna. Könets sanning<br />
blir så till en predikan, med sina teologer, sina<br />
kättare och ortodoxa, vilka understödjer varandra<br />
inom ramen för det rum som repressionshypotesen<br />
skapar. Till slut, noterar<br />
Foucault, tycks motsatsen vara helt omöjlig att<br />
säga – den strider mot all konsensus, mot det<br />
sunda förnuftet. Alltså finns det skäl att säga<br />
emot.<br />
SYFTET MED UNDERSÖKNINGEN, säger Foucault,<br />
är att granska ett samhälle som så vältaligt<br />
talar om sin egen tystnad, oavlåtligt säger<br />
att det är förtryckt och att det förtrycker, och<br />
som utvinner en märklig njutning i sin retroaktiva<br />
synd, eftersom det tidigare hållit könet för<br />
synd. Frågan blir därför inte bara könets undertryckande<br />
som ett historiskt faktum, utan också<br />
en teoretisk fråga, som sedan länge upptagit<br />
Foucault, nämligen huruvida maktmekanismen i<br />
sin essens är repressiv, om dess natur är att<br />
arbeta med förbud, censur, etc. Och vidare, är<br />
samtidens mångordiga tal inte en del av samma<br />
struktur som det tror sig bekämpa i termer<br />
av ”förtryck”?<br />
Detta är inte bara en simpel omvändning av<br />
repressionshypotesen (ty att ställa en hypotes<br />
på huvudet är, som redan Nietzsche påpekade,<br />
att helt förbli i dess grepp), utan innebär att<br />
foga in den i en generell diskursiv ekonomi: att<br />
se det system av makt, vetande och njutning<br />
som uppehåller diskursen om sexualiteten. Vi<br />
ska inte stanna vid diskursens manifesta innehåll<br />
(förnekande respektive bejakande), utan<br />
fokusera på det faktum att det talas, vilka som<br />
gör det, var man gör det, hur makten tar sig in i<br />
de finaste och mest privata ledningarna, både<br />
med hjälp av negativa och positiva funktioner:<br />
maktens ”polymorfa” tekniker. På så sätt, säger<br />
Foucault med en nietzscheansk formulering,<br />
kan vi frilägga en vilja att veta, som är det som<br />
driver oss in i den spiral där könet och sanningen<br />
driver fram varandra.<br />
Det finns förvisso repression, men den är<br />
inte det konstitutiva elementet i det som sagts<br />
om könet sedan den moderna tidens början.<br />
Det negativ-repressiva elementet är bara en<br />
del, med en lokal och taktisk roll i att skapa en<br />
diskurs om könet. Vi ska söka instanser för produktion<br />
av tal (som också kan vara tystnad), för<br />
produktion av makt (som också kan förbjuda),<br />
produktion av vetande (som också kan vara ett<br />
systematiskt misskännande). Den grundläggande<br />
principen är emellertid inte begränsning<br />
(av ett oregerligt kön som måste hållas i<br />
schack), utan stimulans, skapandet en polymorf<br />
sexualitet som kan bli föremål för en<br />
vetenskap om könet, för en scientia sexualis.<br />
VILJAN ATT VETA visar så på en spiral av makt<br />
och njutning, där sexualiteten har producerats<br />
som ett tolkbart djup via tvånget att bekänna,<br />
och Foucault följer denna hermeneutiska logik<br />
från biktens bekännelseritualer, via familjeformens<br />
utveckling ända fram till psykoanalysen<br />
20 Psykologtidningen 23–24/02
(samtidigt som han också i några parentetiska<br />
formuleringar mot slutet av texten visar på en<br />
annan nivå, ”biomakten” som gör livet till sitt<br />
objekt på populationens nivå, inom statistiken,<br />
nationalekonomin, etc, som gör könet till<br />
”regeringssak”, vilket är föremål för hans ännu<br />
bara delvis publicerade seminarieserier från<br />
andra hälften av 70-talet). Vi har producerats<br />
som sexualiserade varelser, fästs vid ett kön<br />
som blivit allt mer sammansmält med vår identitet,<br />
och som till sist kommit att genomsyra vår<br />
existens, våra mest oskyldiga gester och beteenden,<br />
till den grad att den blivit vår djupaste<br />
hemlighet som kallar på en lika djup hermeneutik<br />
för att kunna bli synlig.<br />
Ironi i detta, säger Foucault, är att vi tror att<br />
det i dag handlar om vår frigörelse, fastän varje<br />
frigörelse drar oss djupare in i spiralen. Könet<br />
individuerar oss, fäster oss vid en identitet,<br />
som vi till sist kommit att uppfatta som den djupaste<br />
sanning. Vi blir begärets subjekt, i ordets<br />
alla bemärkelser, och i skärningspunkten mellan<br />
vetandet och makten utbildas en specifik<br />
modern individualitet. Detta är en av Foucaults<br />
djupaste och mest problematiska idéer –<br />
makten stympar inte, inskränker inte en i förväg<br />
existerande individ, utan producerar individen,<br />
och därför är den i grunden kreativ, produktiv<br />
– makt är både en begränsning och något som<br />
kapaciterar oss, ger oss ”makt att…”.<br />
Frågan blir givetvis om det finns något skäl<br />
till motstånd. I namn av vad skulle vi protestera?<br />
Med utgångspunkt i vilken transcendens, i<br />
vilken annan position kan tänkandet ens börja<br />
tänka ”annorlunda”? Formulerat på ett annat<br />
sätt: finns något att säga om subjektet och friheten<br />
utöver att de är producerade av vetandet<br />
och maktens samspel? Foucault avvisade<br />
under lång tid dessa begrepp som utgångspunkter,<br />
och han fattade dem som producerade<br />
i historien – men i namn av vad utövas då<br />
denna kritik av disciplinering och normalisering?<br />
Kan hans texter över huvud taget förstås<br />
som en kritik?<br />
Det första bandet i Sexualitetens historia<br />
leder oss onekligen in i en sådan återvändsgränd.<br />
Det följdes också av en lång tystnad, av<br />
en period av eftertanke.<br />
DE TVÅ FÖLJANDE BANDEN, Njutningarnas<br />
bruk och Omsorgen om sig, startar på sätt och<br />
vis analysen på nytt, men i ett helt annat historiskt<br />
perspektiv, och Foucault går nu tillbaka till<br />
Grekland och senantiken. I inledningen till det<br />
andra bandet talar Foucault om en tredje förskjutning<br />
i hans verk (efter vetandet och makten),<br />
och uppgiften att analysera subjektets<br />
status innebär nu att se hur det går till när individen<br />
upptäcker och konstituerar sig själva<br />
som subjekt, och att studera sanningens roll i<br />
individens förhållande till sig själv inom ”den<br />
begärande människans historia”. I sina tidigare<br />
arbeten, framför allt Övervakning och straff och<br />
det föregående bandet av sexualitetshistorien,<br />
hade Foucault studerat samspelet mellan individuering<br />
och disciplinering, så i en mening hade<br />
subjekt aldrig försvunnit, bara fattats som<br />
sekundärt i förhållande till vetande- och makt-<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
relationer (detta är kärnan i Foucaults kritik av<br />
en viss ”poststrukturalistisk” kritik av subjektet<br />
– det är inte något som finns eller inte finns,<br />
utan något som ska situeras, vars betingelser<br />
ska analyseras, eller för att säga detta i en filosofisk<br />
terminolog som Foucault själv ibland anspelar<br />
på: det är föremål för en genealogi i<br />
Nietzsches mening, inte en ontologi i Heideggers).<br />
Foucault återvänder nu till denna<br />
tredje axel i syfte att tänka subjektet inifrån –<br />
för att individueringen genom vetande och<br />
makt ska ske, måste den också så att säga<br />
”axlas”, ”övertas” av någon som tar den på sig,<br />
bildar ett Själv, en provisorisk interioritet som<br />
ett ”veck” (som den franske filosofen Gilles<br />
Deleuze säger i sin studie av denna problematik<br />
hos Foucault). Subjektet blir till genom en<br />
process av subjektivering, vilken innefattar en<br />
serie reflexiva ”jagteknologier”, det vill säga<br />
olika sätt att arbetat på sig själv för att skapa<br />
och konsolidera individualitet.<br />
VETANDE, MAKT, SUBJEKTIVATION, dessa är<br />
de tre axlar som stegvis upptäcks under Foucaults<br />
resa, och i subjektivationen ser Foucault<br />
en vidare typ av ”sanningsspel” än dem som<br />
han tidigare analyserat – en zon där ett slags<br />
”erfarenhet” konstitueras och bildar en djup<br />
och varaktig fond i åtminstone det västerländska<br />
subjektbegreppet. Därför är det också logiskt<br />
att han går tillbaka till grekerna, och han<br />
följer diskussioner om ”njutningar”, om självkontroll<br />
och förhållande till självet från Platons<br />
tid fram till senantiken.<br />
Projektet avbröts emellertid genom Foucaults<br />
död, och det andra och tredje bandet<br />
antyder bara vad som kunde blivit. Hur denna<br />
mer vittsyftande historiska genealogi skulle ha<br />
byggts upp, och i vad mån cirkeln skulle ha<br />
slutits i förhållande till band I eller om den nu<br />
har inringats i en annan problematik, måste förbli<br />
öppna frågor. De efterlämnande föreläsningsmaterialet<br />
kommer förmodligen att fylla ut<br />
en del av luckorna, men mycket kommer att bli<br />
obesvarat. Men som en lång passionerad gensaga<br />
mot våra gängse föreställningar, som ett<br />
sätt ”att kasta loss från sig själv”, utgör dessa<br />
tre band likväl ett nödvändigt förord till alla försök<br />
att ”tänka annorlunda” om könet.<br />
sven-olof wallenstein<br />
sven-olov wallenstein är lektor i konstteori<br />
vid Konstfack, och lektor i filosofi vid Södertörns<br />
högskola.<br />
Stress och hälsa<br />
STRESSEN I MITT LIV<br />
Av Lennart Levi,<br />
Natur och Kultur 2002.<br />
Farliga relationer?<br />
FARLIGA<br />
RELATIONER?<br />
– OM BORDERLINE<br />
Av Thomas Silfving,<br />
Gunilla Nilson, Cura 2001.<br />
nytt i tryck<br />
Lennart Levi, med dr och professor emeritus i<br />
psykosocial miljömedicin vid Karolinska institutet,<br />
inleder sin självbiografi med att reda ut begreppet<br />
stress som företeelse. Han berättar<br />
också om hur stressen har drabbat hans eget<br />
liv, och hur familjen tvingades lämna Lettland<br />
för en oviss framtid i Sverige. Han ger en inblick<br />
i hur främmande det ansågs vara under<br />
50-talet att forska kring samspelet mellan<br />
kropp och själ.<br />
Lennart Levi grundade och ledde Karolinska<br />
institutets avdelning för stressforskning och<br />
Statens institut för psykosocial miljömedicin.<br />
Boken avslutas med ett kapitel där författaren<br />
ger sina livserfarenheter kring ”Vad är det<br />
som gör livet värt att leva?”<br />
Hur är det att leva med en person som har<br />
personlighets- och relationsstörningen borderline?<br />
Hur beter man sig? Hur kan man bryta en<br />
relation som upplevs som omöjlig? Var får man<br />
hjälp?<br />
Det är frågor som dessa de båda psykologerna<br />
Thomas Silfving och Gunilla Nilson försöker<br />
ge svar på i sin bok. Boken har ett starkt<br />
anhörigperspektiv och är tänkt som hjälp och<br />
vägledning för anhöriga i relationen till borderlinepatienten.<br />
Men boken vänder sig även till dem som i sin<br />
profession kommer i kontakt med borderlinepatienter<br />
och deras anhöriga och presenterar<br />
olika strategier som kan användas i arbetet<br />
med dem.<br />
Annons<br />
Terapeuter under handledarutbildning,<br />
GPI, söker handledningsuppdrag.<br />
Reducerad avgift.<br />
Tel 031-711 97 51 Mona Söderman.<br />
21
nytt om namn<br />
Gunilla Bohlin, professor i psykologi, särskilt utvecklingspsykologi,<br />
vid Uppsala universitet, har av Vetenskapsrådet utsetts till excellent<br />
forskare.<br />
Vetenskapsrådet belönar 26 excellenta forskare inom allt från<br />
språkforskning till bioteknik med 1,3 miljoner under de kommande<br />
två åren. Pengarna är ett extra tillskott till övriga projektbidrag för<br />
att forskarna ska kunna utveckla sin forskning. Urvalet har gjorts<br />
bland årets ansökningar om projektmedel. Förslag på forskare har<br />
sammanställts ämnesrådsvis och en grupp bestående av biträdande<br />
generaldirektör och huvudsekreterarna har valt ut de excellenta<br />
forskarna utan inbördes rangordning. Av de 26 forskarna kommer<br />
14 från naturvetenskap och teknik, sju från medicin och fem från<br />
humaniora och samhällsvetenskap.<br />
Professor Jerker Rönnberg vid Linköpings universitet har av Forskningsrådet<br />
för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) tilldelats nära<br />
fyra miljoner kr till handikappforskning. Dessutom har FAS gett<br />
klartecken för projektmedel på 1,8 miljoner kr för forskning om<br />
bild-e-post för personer med funktionshinder.<br />
Vid samma universitet har psykologen Marie Wadsby tilldelats<br />
1 570 000 kr från FAS för en uppföljningsstudie av skilsmässobarn<br />
12 år efter föräldrarnas skilsmässa.<br />
namn som nämns<br />
Psykolog Per Naroskin har utsetts till årets talare och har fått<br />
Narrenpriset som årligen delas ut till ”bästa talare och budskapsförmedlare”.<br />
Priset utdelas av Svenska Eventakademin. Per Naroskin<br />
brukar beskriva sina föreläsningar som väldigt annorlunda lektioner<br />
i psykologi.<br />
marknaden<br />
MOTTAGNINGSRUM.<br />
Ljusa psykoterapirum i skön<br />
miljö på Kungsholmen för<br />
grupp- och individualterapi.<br />
Uthyres 1–3 dagar per vecka.<br />
Hanna Danefjäll. Tfn 08-560<br />
316 57, 08-560 317 17.<br />
Lediga terapilokaler<br />
finns omgående i centrala<br />
Göteborg. Kollegor, gemensamt<br />
väntrum m.m. finns.<br />
Ring 031-13 13 51.<br />
”Rum uthyres i psykoterapimottagning<br />
på Engelbrektsgatan<br />
från januari –03.<br />
Tfn 08-20 87 94”<br />
Företagsenheten Östermalmspsykoterapimottagning<br />
hyr ut rum heltid/deltid<br />
till organisationskonsult/<br />
handledare. Kontakta Maria<br />
Lindersson, tel 08-661 57 63.<br />
Konsultation/Handledning<br />
erbjudes psykologer i skolan<br />
även PTP-are. Tid finns på<br />
onsdagar med start i jan.<br />
2003. Kontakta leg.psyk.<br />
Elisabeth Teke-Ljung<br />
070/265 92 99 alt.<br />
08/648 67 67<br />
www.elevenochvi.se<br />
Psykologpraktik, centralt<br />
belägen vid gågatan i Malmö,<br />
uthyres en dag/vecka. Ring<br />
040/122708 el 040/309230.<br />
Terapirum uthyres<br />
2–3 dgr/vecka Psykoterapimottagningen<br />
Skeppsbron<br />
5–6, Göteborg. Glass-<br />
Hartman-Lind-Weschke.<br />
Tel. 031-7111871, 7111872.<br />
e-post: Hartman.Anne-Marie<br />
@telia.com<br />
kursannonser<br />
Utbildning i teambuilding<br />
Provins fem genomför 7–11/1 2003 en fem dagars utbildning som<br />
ger teori, träning och metodkunnande för att genomföra teambuilding<br />
med inriktning på att effektivisera arbets- eller ledningsgruppen.<br />
Kursen genomförs i Stockholm och leds av leg. psykolog och fil.dr<br />
Anders Risling. Kostnad: SEK 18.000 plus moms. I kursavgiften<br />
ingår fyllig kursdokumentation, lunch och förfriskningar.<br />
För information ring 08-441 04 00 eller beställ prospekt på<br />
info@provinsfem.se<br />
modern organisationspsykologi<br />
Hantverkargatan 51, 112 31 STOCKHOLM, tel: 08-441 04 00 fax: 08-653 59 50<br />
www.provinsfem.se.<br />
Traumatiserade flyktingar inom psykiatrin<br />
Kompetensutveckling, handledning och samverkan<br />
Målgrupp: Behandlingspersonal från psykiatriska mottagningar<br />
i Mälardalen.<br />
Undervisningsformer: föreläsningar på fm av svenska och<br />
internationella experter. Grupphandledning på em.<br />
Tid och plats: Kursen pågår under ett år, en onsdag per månad,<br />
med början den 12 feb 2003 – 10 dec 2003.<br />
Kurskostnad. Priset är 4 900 kr exkl moms per person inkl<br />
studiematerial samt fm- och emkaffe. För mer info kontakta<br />
gärna kursansvariga: luis.ramos@krisochtraumacentrum.se,<br />
tel 08-655 79 31, eller Solvig.Ekblad@ipm.ki.se, tel 08-728 69 65<br />
Svenska psykoanalytiska sällskapet<br />
(F.d. Svenska föreningen och institutet för Holistisk Psykoterapi och Psykoanalys)<br />
Utbildning till psykoanalytiker<br />
Svenska psykoanalytiska sällskapet bedriver genom sitt institut<br />
utbildning till psykoanalytiker. I den utbildningsgrupp som antagits<br />
och kommer att börja utbildningen september 2003 finns<br />
ytterligare 2 platser att söka.<br />
Behörig att söka är leg läk och leg psykolog. Erfarenhet av egen<br />
psykoanalys är önskvärd.<br />
Svenska psykoanalytiska sällskapet har examensrätt för psykoterapeutexamen.<br />
Ansökan på särskilt formulär skall vara institutet tillhanda senast<br />
31 januari 2003.<br />
För information och ansökningsformulär kontakta Hans Camitz,<br />
tfn 08-33 87 55 eller Gudrun Igra, tfn 08-31 65 70.<br />
Svenska psykoanalytiska sällskapet, Upplandsgatan 83, 113 44<br />
Stockholm. Tfn: 08-338258. Fax: 08-336418.<br />
E-post: psa.stockholm@telia.com<br />
Organisationsutveckling pågår...<br />
Stiftelsen för Skandinavisk Organisationspsykologi bjuder in till en casebaserad<br />
lärkonferens på temat ”Organisationsutveckling pågår...”.<br />
Genomförandet bygger på skandinavisk tradition för medskapande processer<br />
och kunskapsöverföring i små och stora grupper. Tid: 6–8 mars<br />
2003. Plats: Nacka Strand, Stockholm. Kostnad: SEK 9 000 exkl moms.<br />
Lunch och konferensdokumentation ingår.<br />
För information och anmälan kontakta info@organisationspsykologi.org.<br />
Prospekt kan även beställas genom Provins fem, tel 08 441 04 00.<br />
www.organisationspsykologi.org<br />
Stiftelsen för skandinavisk Organisationspsykologi<br />
22 Psykologtidningen 23–24/02
platsannonser<br />
Då en av våra psykologer i skolan utbildar sig söker vi<br />
SKOLPSYKOLOG<br />
Ref nr 230<br />
Som psykolog är Du placerad på ett nätverksområde och ingår<br />
där i team för elevhälsan under rektors ledning. För att möjliggöra<br />
en likvärdig elevhälsa i kommunen och för att ge stöd i yrkesrollen<br />
är regelbundna träffar inlagda för kommunens psykologer.<br />
Arbetsuppgifter: Sedvanligt psykologarbete såsom utredningar,<br />
behandlingar och handledning.<br />
Kontaktperson: Rektor Yvonne Ineteg, 0171-240 64, e-post:<br />
yvonne.ineteg@skf.enkoping.se<br />
I vår kommun väljer vi att värna om det konsultativa arbetssättet<br />
inom förskolan så därför söker vi även<br />
FÖRSKOLEPSYKOLOG<br />
Ref nr 231<br />
Denna tjänst är centralt placerad.<br />
Arbetsuppgifter: Handledning/konsultation till personal/arbetslag<br />
inom förskolan.<br />
Kontaktpersoner: Förskolekonsulent Eva Norling, 0171-253 39,<br />
e-post: eva.norling@skf.enkoping.se. Förskolekonsulent Christina<br />
Holm, 0171-253 12, e-post: christina.holm@skf.enkoping.se<br />
FÖR BÅDA TJÄNSTERNA GÄLLER:<br />
Kvalifikationer: Leg. psykolog. Körkort och tillgång till bil är inte<br />
ett krav men underlättar i arbetet.<br />
Anställningsform: Heltid.<br />
Upplysningar lämnas av samordnande psykolog Gunilla<br />
Gandré, 0171-251 66.<br />
Ansökan märkt med ref.nr skickas senast 03-01-03 till arbetsgivaren<br />
Enköpings kommun, Skolförvaltningen, 745 80 Enköping,<br />
-post: monika.spong@skf.enkoping.se<br />
Ansökan ställs till Rektor<br />
för Uppsala universitet och<br />
inlämnas till registrator<br />
(märkt dnr UFV-PA<br />
2002/4230), Uppsala<br />
universitet, Box 256,<br />
751 05 UPPSALA, fax 018-<br />
471 20 00 senast måndagen<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
PRIMÄRVÅRDEN VARBERG<br />
söker till<br />
VUXENPSYKIATRISK MOTTAGNING<br />
Uppsala universitet ledigkungör härmed en tillsvidareanställning som<br />
Professor i psykologi, särskilt kognitionspsykologi<br />
vid institutionen för psykologi<br />
Arbetsuppgifter<br />
Till arbetsuppgifterna hör övergripande ansvar för forskning och forskarutbildning<br />
inom ämnesområdet, undervisning och handledning inom forskarutbildning och<br />
grundläggande utbildning. Uppdrag av administrativ art kan också förekomma.<br />
Upplysningar<br />
Upplysningar om anställningen lämnas av prefekten vid Institutionen för psykologi,<br />
professor Erik Börjesson, tel. 018-471 21 34, e-post Erik.Borjesson@psyk.uu.se<br />
Fullständig kungörelse finns på Uppsala universitets hemsida WWW.UU.SE under<br />
PLATSANNONSER.<br />
den 20 januari 2003. Om ansökan skickas per fax skall den kompletteras med originalhandling snarast.<br />
PSYKOLOG, Ref nr 31/02<br />
100%, vikariat 6 månader med möjlighet<br />
till tillsvidareanställning<br />
Psykiatriska öppenvårdsmottagningen i Varberg har idag<br />
två allmänpsykiatriska team och ett Rehabteam. I teamen<br />
arbetar läkare, psykolog, kurator, sjuksköterska, arbetsterapeut<br />
samt sjukgymnast. Vi har sammanlagt 39 tjänster på<br />
enheten varav 3,25 är psykologtjänst.<br />
I tjänsten ingår sedvanligt psykoterapeutiskt bedömningsoch<br />
behandlingsarbete inom öppenvårdsteam samt<br />
neuropsykologiskt utredningsarbete.<br />
Kvalifikationer: Leg. psykolog med erfarenhet av utrednings-<br />
och behandlingsarbete. Kompetens och erfarenhet<br />
inom området för ätstörningar och tvångssyndrom är<br />
meriterande och som har intresse av att vara med och utveckla<br />
verksamheten kring specificerade diagnosgrupper.<br />
Tillträde: Snarast<br />
Upplysningar: Lämnas av psykolog Pia Claesson tfn 0340-<br />
48 24 18, psykolog Gunilla Spalde tfn 0340-48 24 09 eller<br />
av tf verksamhetschef Christina Kovac, tfn 0340-48 24 19<br />
eller 48 24 40.<br />
Facklig repr: Psykolog Mikael Sjögerén, tfn 0340-48 24 40.<br />
Ansökan med meritförteckning skickar Du till Primärvården,<br />
Personalavdelningen, Box 1243, 432 17 Varberg,<br />
e-post pvv@lthalland.se, Din ansökan vill vi ha senast den<br />
30 december.<br />
www.lthalland.se<br />
23
platsannonser<br />
Barn- och ungdomskliniken<br />
i Norrköping söker psykologer<br />
Välkommen till Barn- och ungdomskliniken som ansvarar<br />
för länssjukvården inom Östergötlands östra distrikt där det<br />
bor ca 37.000 barn. Vid kliniken bedrivs såväl sluten som<br />
öppen vård och barnhälsovård.<br />
Vi ser det som viktigt att vår verksamhet ger högkvalitativ<br />
vård till barn 0-18 år i såväl medicinskt som psykologiskt<br />
avseende. Vid all planering och i alla situationer är barnet och<br />
familjen i centrum.<br />
Psykolog till barnhälsovården<br />
Barnhälsovården i Östergötland har arbetsplatser i Norrköping,<br />
Linköping och Motala. Vi är idag åtta psykologer,<br />
barnhälsovårds-överläkare, samordnande sjuksköterska och<br />
administrativ personal. Denna psykologtjänst har sin basplacering<br />
i Norrköping. Vi arbetar i en trevlig och ändamålsenlig<br />
lokal på fem minuters gångavstånd från Norrköpings centrum.<br />
Vår enhet har tillgång till leasingbilar.<br />
Dina arbetsuppgifter består främst av:<br />
• Konsultation och fortbildning av personal på barnavårdscentraler<br />
• Bedömning och utredning av enskilda barns behov<br />
• Medverkan i föräldragrupp<br />
• Stöd i föräldraskapet<br />
• Kortare behandlingsinsatser<br />
• Metodutvecklingsarbete.<br />
Vi söker Dig som är leg. psykolog. Erfarenhet av arbete med<br />
små barn och ett konsultativt arbetssätt är önskvärt. Du bör ha<br />
körkort.<br />
Psykolog till Barn- och ungdomskliniken<br />
Dina arbetsuppgifter är psykologiskt utrednings- och behandlingsarbete<br />
riktat till barn och ungdomar med somatisk<br />
och/eller psykosomatisk sjukdom. Det terapeutiska behandlingsarbetet<br />
är av både kortare och längre art och innefattar<br />
även rådgivning, handledning och kristerapi. Du kommer att<br />
arbeta i psykosomatiskt team bestående av en psykolog och<br />
två kuratorer. Arbetet bygger också på nära samarbete med<br />
övriga yrkesgrupper.<br />
Vi söker Dig som är leg. psykolog. Erfarenhet av psykosomatik<br />
och krisarbete är önskvärt. Utbildning i psykoterapi för<br />
barn- och ungdomar är meriterande liksom erfarenhet av<br />
arbete med barn, ungdomar och familjer.<br />
Psykologtjänsten till Barn- och ungdomskliniken<br />
är vikariat på 6 mån med möjlighet till fast tjänst.<br />
För vidare information, rörande båda tjänsterna, kontakta<br />
klinikchef Per Bolme tel. 011-22 37 17, e-post per.bolme<br />
@lio.se för tjänst till barnhälsovården psykolog<br />
Agneta Hulterström tel. 011-22 45 86, som också är facklig<br />
företrädare. e-post: agneta.hulterstrom@lio.se.<br />
Välkommen med ansökan senast 03-01-02 till Vrinnevisjukhuset<br />
KBS-Centrum stab, 601 82 Norrköping.<br />
Mer information om Landstinget i Östergötland hittar du på<br />
www.lio.se<br />
Barn- och Ungdomspsykiatriska verksamheten i GÄVLE<br />
söker till<br />
Akut- och behandlingsavdelningen<br />
PSYKOLOG<br />
heltid, tillsvidareanställning<br />
Ref nr 157/2002<br />
Barn och ungdomspsykiatriska verksamheten i Gävleborgs län har en<br />
sammanhållen vårdkedja med öppenvårdsmottagningar i Hudiksvall,<br />
Söderhamn, Bollnäs, Sandviken och Gävle. Slutenvård bedrivs som<br />
länsresurser med en familjeenhet och en akut/behandlingsavdelning i<br />
Gävle och ett behandlingshem i Hudiksvall. Akut och behandlingsavdelningen<br />
har vårdplatser främst för ungdomar och bedriver såväl korttidsvård<br />
som längre behandlingar.<br />
Arbetsuppgifter: Avdelningens psykolog ansvarar för utredning,<br />
bedömning och behandling av tonåringar och deras familjer i<br />
samarbete med läkare, kurator och miljöterapeutisk personal.<br />
Psykologen medverkar aktivt i vårdplanering, metodutveckling<br />
och bidrar till förståelsen av hur grupprocesser kan återverka på<br />
behandlingsarbetet. Psykologen medverkar också i behandlingskonferenser<br />
och övriga möten på avdelningen. I arbetet ingår<br />
samarbetskontakter med bl.a. skola, socialtjänst och öppenvårdsmottagningarna<br />
i länet samt andra vårdgrannar. Tjänsten<br />
kan innebära konsultstöd till öppenvården i svårbedömda fall.<br />
Det finns goda möjligheter till fortbildning och handledning och<br />
avdelningens psykolog är välkommen att delta i regelbundna yrkesgruppsträffar<br />
med öppenvårdens psykologer.<br />
Kvalifikationer: Leg. Psykolog helst med erfarenhet av kliniskt<br />
arbete med barn, ungdomar och deras familjer. Du kan ha såväl<br />
dynamisk som kognitiv inriktning. Meriterande är utbildning i och<br />
erfarenhet av familjeterapi och/eller neuropsykiatri. Stor vikt<br />
läggs vid personlig lämplighet.<br />
Landstinget Gävleborg tillämpar individuell lönesättning, ange<br />
därför löneanspråk i ansökan.<br />
Tillträde: enl överenskommelse.<br />
Information om tjänsten lämnas av avdelningschef Björn<br />
Augustsson tel. 026-15 46 30<br />
Facklig information för Psykologförbundet lämnas av Monica<br />
Mörck tel. 026-15 46 21<br />
Välkommen med din ansökan med fullständig meritförteckning<br />
senast den 10 januari 2003 till:<br />
Hälsinglands sjukhus<br />
Personalavdelningen<br />
826 81 Söderhamn<br />
Rekrytering<br />
Välkommen till Växjö universitet<br />
Vi söker<br />
universitetslektor/-adjunkt<br />
i pedagogik<br />
med inriktning mot specialpedagogik<br />
Sista ansökningsdag är den 31 januari 2003.<br />
Intresserad? Läs mer på www.vxu.se/jobb<br />
www.vxu.se<br />
24 Psykologtidningen 23–24/02
ReHabCentrum<br />
Psykolog, vik<br />
till rehabiliteringskliniken som består av en slutenvårdsenhet<br />
med 25 vårdplatser och en dagvårdsenhet samt poliklinik. Den<br />
kliniska verksamheten baseras på tvärprofessionellt arbete i<br />
team.<br />
Kliniken är inriktad främst på rehabilitering vid neurologiska<br />
sjukdomar. Rehabilitering efter stroke men också andra neurologiska<br />
sjukdomar, däribland traumatiska hjärnskador hör till<br />
klinikens ansvarsområde.<br />
Kliniken befinner sig i ett expansivt skede. En postpoliomottagning<br />
samt parkinsonmottagning har startats och det är planlagt<br />
att starta ett polikliniskt hjärnskadeteam i projektform.<br />
Primärvården Skåne<br />
Den offentliga primärvården utgör en fristående förvaltning<br />
i Skåne med 2 800 anställda och är basen i sjukvården.<br />
Vi befinner oss i en spännande utveckling av primärvården<br />
med bl a införande av familjeläkare och satsning<br />
på teamarbete. Som en av oss får du ett utvecklande arbete<br />
i en framtidsorgansiation, som satsar på långsiktighet,<br />
forskning, utveckling och en god arbetsmiljö.<br />
Välkommen till Primärvården Skåne!<br />
MHV/BHV-psykologmottagning Kristianstad<br />
söker<br />
Mödra- och<br />
barnhälsovårdspsykolog<br />
(Ref nr PV 90/02)<br />
Omfattning: 50 % – vikariat<br />
Tillträde: Efter överenskommelse.<br />
Arbetsuppgifter: Förebyggande psykisk hälsovård, konsultation<br />
och fortbildning av MHV- och BHV-personal.<br />
Utredning och korttids-behandling samt medverkan i föräldragrupper.<br />
Tyngdpunkten i arbetet ligger på stödinsatser<br />
under graviditets- och nyföddhetsperioden.<br />
Kvalifikationer: Leg psykolog med erfarenhet av psykologarbete<br />
med barn 0-7 år samt konsultarbete, helst vid<br />
MHV/BHV. Barndiagnostik och klinisk erfarenhet är önskvärda<br />
meriter. Stor vikt lägges vid personlig lämplighet.<br />
Körkort erfordras.<br />
Närmare upplysningar lämnas av verksamhetschef/psykolog<br />
Kerstin Jakobsson, tel 044-516 54. Psykologförbundet<br />
Kerstin Dahlin, tel 046-17 36 87.<br />
Skriftlig ansökan med löneanspråk och uppgift om tillträdesdatum<br />
skall vara Primärvården Skåne, Administrativa<br />
enheten, Box 351, 281 25 HÄSSLEHOLM, tillhanda<br />
senast 03-01-10.<br />
MHV/BHV-psykologmottagning<br />
Kristianstad<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
www.primarvarden.skane.se<br />
platsannonser<br />
Arbetet utförs såväl i sluten som öppen vård och innefattar<br />
psykologiska bedömningar, kortare psykoterapeutiska behandlingsinsatser<br />
samt med hänsyn till inriktning och kompetens,<br />
neuropsykologiska utredningar.<br />
Du ska vara leg psykolog, där erfarenhet av neuropsykologiska<br />
utredningar är meriterande. Värdefullt är också tidigare erfarenheter<br />
av rehabilitering och teamarbete samt arbete med<br />
aktuella patientgrupper. Stor vikt läggs vid personlig lämplighet.<br />
Upplysningar lämnas av verksamhetschef Harald Persson,<br />
tel 0470-59 22 22, eller personalsekreterare Ing-Mari Karlsson,<br />
tel 58 64 29. Facklig företrädare: Marie Swelén, SP,<br />
tel 58 87 42.<br />
Välkommen med din ansökan, märkt med ref nr RH 36/02,<br />
senast 7 jan till Personalavdelningen, Primärvård/Rehab, Box<br />
1223, 351 12 Växjö. E-post: pvf-personal@ltkronoberg.se<br />
Psykolog leg<br />
Arbetsplats: NSP, Norra Stockholms psykiatri,<br />
Norrtullsmottagningen, Norrtulls sjukhus.<br />
Norrtullsmottagningen är en enhet inom Norra Stockholms<br />
psykiatri, område City. Mottagningen har ansvar för behandling<br />
och rehabilitering av patienter med psykos- och schizofrenidiagnos.<br />
Enheten består av team för respektive<br />
Kungsholmens och Norrmalms stadsdelar. Till verksamheten<br />
hör även ett mobilt team samt en motsvarande mottagning<br />
inom Östermalm. Mottagningen har ett nära samarbete<br />
med socialtjänst, försäkringskassa och med övriga verksamheter<br />
inom psykosvården såsom enheter för nyinsjuknade<br />
och för heldygnsvård. Vi lägger också stor tonvikt vid kontakten<br />
med anhöriga och intresseorganisationer.<br />
Arbetstid: Heltid 100%.<br />
Arbetsuppgifter: Som psykolog i teamet och i nära samarbete<br />
med övriga psykologer kommer Du att svara för begåvnings-,<br />
neuro- och personlighetsdiagnostiska utredningar<br />
samt kort- och långtidspsykoterapier, samt bidra till verksamhetsutveckling<br />
och forskning inom området.<br />
Kvalifikationer: Vi söker psykolog med kognitiv beteendeterapeutisk<br />
utbildning och med utbildning inom det neuropsykologiska<br />
och personlighetsdiagnostiska fältet.<br />
Erfarenhet av och intresse för patienter med schizofreni och<br />
andra psykotiska tillstånd är naturligtvis meriterande.<br />
Vi lägger stor vikt vid kreativitet och samarbetsförmåga.<br />
Anställningsform: Tillsvidareanställning.<br />
Upplysningar om tjänsten: Enhetschef Sören Akselson tel<br />
08-672 42 05 eller psykolog Lars Erdner tel 08-672 42 39.<br />
Facklig kontaktperson: Anders Wahlqvist tel 08-690 67 99.<br />
Ansökan: Inkommen senast 2003 01 15 märkt med ref nr<br />
CSPK 64/02 ställd till Norra Stockholms psykiatri,<br />
Gun Pettersson, S:t Görans sjukhus, Vårdvägen 3,<br />
112 81 Stockholm. E-post: gun.pettersson@spo.sll.se<br />
25
platsannonser<br />
Psykolog,<br />
Arbetsförmedlingen Norrtälje<br />
Kommunen, som upptar en tredjedel av Stockholm läns yta, är en<br />
skärgårdskommun i Roslagen och mycket välbesökt av turister<br />
och sommargäster. Detta innebär att sommartid har invånarantalet<br />
utökats från 53 000 till ca 150 000. Arbetsmarknaden<br />
präglas av många små företag. Daglig pendling ut ur kommunen<br />
ökar och är cirka 7 000 personer.<br />
För att kunna ge våra kunder en bra service har vi huvudkontor i<br />
Norrtälje och filialkontor i Hallstavik och Rimbo. Arbetsförmedling<br />
och Arbetsförmedlingen Rehabilitering är integrerade med gemensam<br />
ledning, vilket vi är ensamma om i länet. Huvudkontoret<br />
i Norrtälje finns i lokaler centralt belägna.<br />
Dina arbetsuppgifter kommer att bestå av …<br />
• Att genomföra arbetspsykologiska utredningar<br />
• Att motivera och stödja arbetssökande enskilt och i grupp<br />
• Att genomföra kortare samtalsserier i utredande och stödjande<br />
syfte<br />
• Att göra bedömningar i samarbete med personalen på Arbetsförmedlingen<br />
• Att medverka vid funktions- och kompetensbedömning inför<br />
arbete/utbildning<br />
• Att medverka i fortlöpande metod- och utvecklingsarbete<br />
Kvalifikationer<br />
Vi söker Dig som är …<br />
• Legitimerad psykolog<br />
• Har erfarenhet av arbete med sökande med behov av arbetslivsinriktad<br />
rehabilitering inom eller utom AMV<br />
• Har god samarbetsförmåga och förmåga till självständigt<br />
arbete<br />
• Har pedagogisk kompetens<br />
• Är initiativrik<br />
• Har god förmåga att arbeta konsultativt<br />
• Vi kommer vid tillsättningen sätta stor vikt vid personlig<br />
lämplighet och god samarbetsförmåga.<br />
Varaktighet: Tillsvidareanställning, med tillträde snarast efter<br />
överenskommelse.<br />
Ansökan: Skickas till Länsarbetsnämnden, Box 6860,<br />
113 86 STOCKHOLM eller med e-post: lansarbetsnamndenstockholm@lanab.amv.se<br />
senast 2003.01-07, märkt med<br />
ref.nummer: AB.131-1816/2002<br />
Kontaktpersoner: Arbetsförmedlingschef Hans-Eric Wallin,<br />
telefon: 0176-765 01, e-post: hans-eric.wallin@lanab.amv.se<br />
fax: 0176-76529. SACO Anna-Kari Andersson, telefon: 0176-<br />
765 10, e-post: anna-kari.andersson@lanab.amv.se, fax: 0176-<br />
765 29. ST-AMS Åke Broström, telefon 0175-756 14, e-post:<br />
ake.brostrom@lanab.amv.se, fax: 0175-756 11.<br />
Beteendevetare, heltid<br />
vid Kommunhälsan<br />
Välkommen med din ansökan senast 2002-12-30<br />
Upplysningar: Chef Ove Sundbom 0910-73 51 86<br />
Annons och mer information hittar du på vår hemsida:<br />
www.skelleftea.se<br />
HÄLSO- OCH SJUKVÅRDEN<br />
Vi söker en drivande kraft<br />
VERKSAMHETSCHEF<br />
Till Psykiatriska sektorn Mellersta Dalarna<br />
Mer information om tjänsten finns på landstingets<br />
hemsida www.ltdalarna.se/jobb.<br />
Du kan även ringa funktionschef Sören Fogde,<br />
tel 0225-49 42 70 eller personalsamordnare<br />
Birgitta Lundmark, tel 023-49 25 57.<br />
Sista ansökningsdag 2003-01-07<br />
Teampsykolog<br />
75% vikariat<br />
Arbetsplats: SPO, Norra Stockholms psykiatri, Tranebergs<br />
psykiatriska mottagning, Tranebergsplan 1. T-bana<br />
Alvik.<br />
Arbetstid: 40 timmar/vecka.<br />
Arbetsuppgifter: Tjänsten är placerad i ett allmänpsykiatriskt<br />
team som ansvarar för öppenvårdsinsatser till personer<br />
bosatta i stadsdelen Bromma. Självständigt bedömnings-<br />
och behandlingsarbete inom ramen för teamets<br />
verksamhet. I behandlingsarbetet lägger vi stor vikt vid<br />
omsorgsfull diagnostik och öppenhet inför olika terapeutiska<br />
synsätt och former för behandling.<br />
Kvalifikationer: Leg. psykolog. Erfarenhet av psykiatriskt<br />
behandlingsarbete. Vi eftersträvar ett brett behandlingsutbud<br />
och ser gärna att Du har en kognitiv (KBT eller<br />
KPT) inriktning. Stor vikt läggs vid personlig lämplighet<br />
och samarbetsförmåga. Intresse för utvecklingsarbete.<br />
Anställningsform: Ett års vikariat på 75% (eventuellt<br />
mer), med möjlighet till förlängning, från 2003 04 01.<br />
Upplysningar om tjänsten. Enhetschef/överläkare Bo<br />
Jonsson tel 08-687 71 25 eller 1:e psykolog Birgitta<br />
Jakobsson tel 08-687 71 15.<br />
Facklig kontaktperson: Psykolog Lennart Pålhagen tel<br />
08-687 60 22.<br />
Ansökan: Inkommen senast 2003 01 07 märkt med ref nr<br />
VSps 78/02 ställd till Norra Stockholms psykiatri, Gun<br />
Pettersson, S:t Görans sjukhus, Vårdvägen 3, 112 81<br />
Stockholm. E-post: gun.pettersson@spo.sll.se<br />
26 Psykologtidningen 23–24/02
Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken<br />
Verksamhet för Unga Vuxna<br />
Mälarsjukhuset i Eskilstuna<br />
Psykolog<br />
Med samordnaransvar för nystartad verksamhet<br />
Ref nr MSE 194/02<br />
Heltid. Tillträde enligt överenskommelse.<br />
Barn- och Ungdomspsykiatriska kliniken ansvarar för<br />
barn- och ungdomspsykiatrisk öppenvård i Eskilstuna och<br />
Strängnäs kommuner samt har ett länsövergripande ansvar<br />
för slutenvård och ett länsövergripande invandraroch<br />
flyktingteam. Öppenvården är organiserad som två<br />
sektoriserade öppenvårdsteam samt ett Kris- och konsultationsteam<br />
för speciella insatser.<br />
Från och med andra halvåret 2002 startas embryot till ett<br />
team mellan basnivån och specialistnivån särskilt inriktad<br />
mot ungdomar mellan 16–20 år. Syftet är att snabbare<br />
kunna möta behovet hos ungdomar och deras familj/nätverk<br />
av psykologiskt och psykiatriskt stöd. När teamet är<br />
färdigbyggt kommer det att bestå av fyra behandlare och<br />
en barnpsykiater med erfarenhet och kompetens från såväl<br />
barnpsykiatri som vuxenpsykiatri. Teamet kommer att<br />
utlokaliseras skilt från sjukhus, med centralt läge i Eskilstuna.<br />
Målsättningen för verksamheten är<br />
• Samverkan mellan ungdomspsykiatri, vuxenpsykiatri<br />
och skola/socialtjänst<br />
• Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken kommer att<br />
vara huvudman<br />
• Verksamheten skall vara lättillgänglig, flexibel samt<br />
nätverks- och konsultationsorienterad<br />
• Salutogent fokus<br />
• Att stärka och ta tillvara det naturliga nätverkets<br />
resurser-familj och skola<br />
• Att underlätta metodutveckling och kunskapsöverföring<br />
anpassad för denna åldersgrupp<br />
• Att ca 50% av tiden används till förebyggande och<br />
konsultativt arbete<br />
• Att ca 50% av tiden används till direkt patientarbete<br />
• Kunna fungera som vägvisare för ungdomar och deras<br />
familjer till ordinarie verksamhet på basnivå eller<br />
specialistnivå<br />
Arbetsuppgifter: Förebyggande-, konsultativt- och direkt<br />
patientarbete riktat mot målgruppen. Utformning, planering<br />
och samordning i en nyskapande verksamhet. Uppföljning<br />
och utvärdering under processens gång ingår<br />
också i uppdraget. Som stöd under en ”projektfas” har du<br />
en referensgrupp samskapad av Ungdomspsykiatrin,<br />
Vuxenpsykiatrin och Eskilstuna kommun.<br />
Kvalifikationer: Leg psykolog. Erfarenhet av barn- och<br />
ungdomspsykiatriskt teamarbete eller vuxenpsykiatrisk<br />
öppenvård är meriterande. Stor vikt fästes vid personlig<br />
lämplighet.<br />
Upplysningar lämnas av Verksamhetschef Angela Sellin<br />
eller Enhetschef Terry Jobe, tfn 016-10 34 95. Facklig<br />
företrädare för Psykologförbundet är Kristian Richter, tfn<br />
016-10 35 75.<br />
Välkommen med Din ansökan inkl meritförteckning,<br />
senast 2003-01-07, till Mälarsjukhuset, Administration<br />
plan 13, 631 88 Eskilstuna.<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
Nora vårdcentral<br />
söker psykolog<br />
Vid Nora vårdcentral finns ett stort intresse för att arbeta med<br />
förebyggande hälsoarbete och psykosocialt stöd. Du blir en<br />
förstärkning av den psykosociala kompetensen på vårdcentralen.<br />
Du kommer att arbeta med krishantering, lättare depressioner<br />
och andra psykosociala problem.<br />
Upplysningar<br />
Vårdcentralschef Sven Röstlund, 0587-843 32 eller<br />
föreståndare Astrid Duberg, 0587-843 40. Facklig företrädare<br />
Lennart Garlund, 019-602 92 12.<br />
Du kan även läsa mer om tjänsten på www.orebroll.se/jobb där<br />
Du även kan söka jobbet direkt.<br />
Ansökan<br />
Välkommen med Din ansökan, märkt med ref nr 157 /02, till<br />
Eva Sennbrink, primärvård, psykiatri och habilitering, Box 1613,<br />
701 16 Örebro eller primjobb@orebroll.se. Ansökan med<br />
löneanspråk ska vara oss tillhanda senast 7 januari 2003.<br />
www.orebroll.se/prim<br />
Psykologer<br />
Division Psykiatri<br />
Öppenvårdsmott. i Lidköping och Mariestad<br />
Till öppenvårdsmottagningarna i Lidköping och<br />
Mariestad söker vi nu två leg psykologer.<br />
För utförlig information om tjänsterna se<br />
www.vgregion.se/skas<br />
Upplysningar: Vårdchef Hans Halén, tfn 0515-876 17,<br />
teamföreståndare Bosse Karlsson, tfn 0510-48 44 19<br />
(Lidköping), teamföreståndare Berit Svensson,<br />
tfn 0501-683 42 (Mariestad).<br />
www.vgregion.se<br />
platsannonser<br />
27
platsannonser<br />
Leg psykolog<br />
Barn- och ungdomshabiliteringen Mariedal<br />
Habiliteringen Norr, Vänersborg<br />
Vikariat 75–100 %. Tillträde snarast eller enligt överenskommelse<br />
t o m 2003-09-30 med ev förlängning.<br />
Barn- och ungdomshabiliteringen Mariedal är en verksamhet<br />
som ger behandling, råd och stödinsatser till<br />
barn/ungdomar mellan 0–18 år med medfödda eller<br />
tidigt förvärvade funktionsnedsättningar. I verksamheten<br />
är barnets och familjens behov styrande.<br />
Vi arbetar utifrån medicinsk, psykologisk, pedagogisk<br />
och social kompetens i team där arbetsterapeut, kurator,<br />
logoped, läkare, psykolog, sjukgymnast, sjuksköterska<br />
och specialpedagog ingår.<br />
Arbetsuppgifter: Arbetet innebär direkt arbete med<br />
barn/ungdom i samband med olika psykologiska bedömningar<br />
och behandlingar, samt konsultation och<br />
rådgivning gentemot personer i barnets närmiljö.<br />
Arbetet är omväxlande och stimulerande men ställer<br />
krav på självständighet och flexibilitet.<br />
Du kommer att arbeta i habiliteringens Trollhätteteam.<br />
I teamet finns ytterligare en psykolog, vilket innebär<br />
att du får samarbeta med en psykolog som har lång erfarenhet<br />
och kunskap inom barnhabiliteringsområdet.<br />
På arbetsplatsen finns ytterligare två psykologer.<br />
Kvalifikationer: Du är legitimerad psykolog med<br />
intresse för det neuropsykologiska området. Erfarenhet<br />
av barn med funktionshinder är meriterande liksom<br />
kunskap och erfarenhet av neuropsykologi. Körkort<br />
krävs då arbetet medför resor i tjänsten. Stor vikt fästes<br />
vid personlig lämplighet och god samarbetsförmåga.<br />
Upplysningar: Lämnas av habiliteringschef<br />
Yvonne Tellskog, tfn 0521-120 60, teamsamordnare/<br />
psykolog Gunilla Bryntesson, tfn 0521-120 60,<br />
yrkesutvecklare/psykolog Lennart Ewaldsson,<br />
tfn 0522-924 21, sekr 0522-923 75.<br />
Facklig företrädare: Psykologförbundet, Anke<br />
Samulowitz, tfn 0521-120 60.<br />
Ansökan märkt med ref nr HFV 180-2002 sänds<br />
senast 10 januari 2003 till Handikappförvaltningen,<br />
Inger Henriksson, Box 306, 462 23 Vänersborg.<br />
www.vgregion.se<br />
Psykolog<br />
BUP-mottagningen i<br />
Haninge söker en<br />
för tillsvidareanställning, heltid med tillträde<br />
enligt överenskommelse.<br />
Barn- och ungdomspsykiatriska mottagningen<br />
i Haninge ligger 20 minuters resväg med<br />
pendeltåg från Stockholms Centralstation.<br />
Mottagningen har 20 anställda fördelat på psykologer,<br />
kuratorer, läkare och assistenter. På vår mottagning<br />
erbjuder vi ett brett behandlingsutbud<br />
utifrån olika teoretiska synsätt. Vi arbetar med<br />
familjeterapi, barn- och ungdomsterapier samt<br />
olika gruppverksamheter. Mottagningen har bland<br />
annat utvecklat arbetssätt rörande neuropsykiatri,<br />
korttidsterapi och kognitiva metoder. Ett respektfullt<br />
förhållningssätt, idérikedom och humor är<br />
några ledstjärnor i vårt arbete.<br />
Arbetsuppgifter: Barn- och ungdomspsykiatriskt<br />
teamarbete. Utredning, diagnostik och<br />
behandling av barn, ungdomar och deras familjer.<br />
Samarbete med vårdgrannar.<br />
Kvalifikationer: Legitimerad psykolog<br />
med kunnighet i barn- och ungdomsdiagnostik<br />
och barnpsykiatriskt behandlingsarbete.<br />
Psykoterapeutlegitimation är önskvärd, liksom<br />
kunnighet i kognitiv psykoterapi och kognitiv<br />
beteendeterapi. Stor vikt läggs vid personlig<br />
lämplighet och god samarbetsförmåga.<br />
Upplysningar lämnas av enhetschef Berit<br />
Gredell-Jansson, tfn 08-606 26 00 eller verksamhetschef<br />
Maria Dunerfeldt, tfn 08-690 58 87.<br />
Facklig kontaktperson är Kjell Lindqvist,<br />
Psykologförbundet tfn 08-690 67 99.<br />
Välkommen med Din ansökan, märkt<br />
med ref nr Barnpsyk 163/02 senast den 14 januari<br />
2003 till BUP Haninge, Handenterminalen 4, 9tr,<br />
136 40 Haninge.<br />
E-post: berit.gredell-jansson@bup.sll.se<br />
Om du vill att din annons även ska<br />
publiceras på Psykologförbundets<br />
hemsida – tala om det när du<br />
beställer plats i PsykologTidningen!<br />
28 Psykologtidningen 23–24/02
Kriminalvårdsmyndigheten Norrtälje söker<br />
Legitimerad psykolog<br />
50%, tillsvidareanställning med tillträde i februari 2003.<br />
Sexualbrottsavdelningen består av 30 slutna platser för män<br />
som begått sexuella övergrepp. Vår inriktning är att arbeta<br />
med förövare som begått brott mot barn och vi arbetar nätverksorienterat<br />
med brottsoffret i fokus. Arbetsteamet består<br />
av 12 medarbetare och två konsultpsykologer, som arbetar<br />
individualterapeutiskt samt med handledning av personalgruppen.<br />
Din primära uppgift kommer att bestå i att tillsammans med<br />
en vårdare ur personalgruppen leda ett nytt kanadensiskt program,<br />
ROS, som står för Relationer och samlevnad. Programmet<br />
är helt nytt och kommer att genomföras på samtliga<br />
kriminalvårdsanstalter som har särskilt utpekade platser för<br />
HABILITERINGEN DALARNA<br />
SÖKER 3 PSYKOLOGER<br />
Tillsvidareanställningar med tillträde snarast.<br />
1 LEG PSYKOLOG 100% till BARNHABILITERINGEN<br />
med placering i FALUN. Ref: 34/02<br />
1 LEG PSYKOLOG 100% till BARNHABILITERINGEN med<br />
placering i BORLÄNGE. Ref: 36/02<br />
Habiliteringen är en tvärvetenskaplig specialistresurs med<br />
medicinsk, psykologisk, social och pedagogisk kompetens.<br />
Vi har ett familjecentrerat arbetssätt där barns/ungdomars<br />
situation och behov ses i ett brett perspektiv.<br />
Vår uppgift är att ge stöd, service och vägledning till barn/<br />
ungdom med funktionshinder, deras anhöriga och andra<br />
viktiga personer i närmiljön.<br />
Målet är att barn/ungdom och deras familjer skall kunna leva<br />
ett liv som andra.<br />
Inom barnhabiliteringen blir ditt arbete att i nära samråd<br />
med föräldrar och med övriga yrkesgrupper inom teamet,<br />
utreda barn/ungdom, ge psykologisk behandling och stöd till<br />
barn/ungdom och deras familjer. Att ge konsultation och<br />
kunskapsöverföring till personal i närmiljön ingår också.<br />
Vi samverkar i neuropsykiatriska frågeställningar med Barnoch<br />
ungdomspsykiatrin.<br />
Du kommer att ingå i ett team tillsammans med arbetsterapeut,<br />
kurator, läkare, sjukgymnast, sjuksköterska, specialpedagog,<br />
i nära samarbete med föräldrar. Du kommer att<br />
samarbeta med erfarna psykologkollegor på arbetsplatsen.<br />
1 LEG PSYKOLOG 100% till VUXENHABILITERINGEN<br />
med placering i FALUN. Ref 37/02<br />
Vuxenhabiliteringens uppgift är att genom stöd, service och<br />
vägledning underlätta för vuxna med funktionshinder att själva<br />
utforma sin livssituation. I uppdraget ingår även stöd till närstående<br />
och andra viktiga personer.<br />
Vuxenhabiliteringen i Dalarna är för närvarande inne i en<br />
intensiv och mycket intressant utvecklingsfas som syftar till att<br />
samordna och stärka verksamheten i länet, en process där<br />
Psykologtidningen 23–24/02<br />
Kriminalvårdsmyndigheten Norrtälje är en sluten anstalt med plats för 207 manliga intagna.<br />
Sexualbrottsavdelningen är avskild inom anstalten och flertalet av de intagna har långa påföljder.<br />
platsannonser<br />
sexualbrottsförövare. Utbildning i ROS-programmet kommer<br />
att ges under två veckor i Göteborg, troligtvis i februari 2003.<br />
Behandlingen kommer ske främst i grupp. Tiden utöver programverksamheten<br />
kan användas till individualterapi samt<br />
handledning av annan programverksamhets ledare. Av stor<br />
vikt är att du vill arbeta i en tydlig och öppen samverkan med<br />
personalgruppen.<br />
Du ska vara legitimerad psykolog med kognitiv inriktning och<br />
ha gruppledarvana. Vi värdesätter om du arbetat med<br />
förövare och brottsoffer såväl enskilt som i grupp.<br />
Upplysningar lämnas av kriminalvårdsinspektör Anita Åhnberg,<br />
telefon 0176-29 63 01 eller 0708-93 80 35.<br />
E-post: maria.harg@kvv.se<br />
Välkommen med din ansökan till Kriminalvårdsmyndigheten<br />
Norrtälje, 761 29 NORRTÄLJE, senast den 31 december.<br />
alla medarbetare är delaktiga och aktiva. Enheterna är samlokaliserade<br />
med Barn- och ungdomshabiliteringen och finns i<br />
Falun, Borlänge, Hedemora, Mora och Ludvika. I Hedemora<br />
finns dessutom en intensivträningsenhet.<br />
Arbetet innebär att Du kommer att ingå i ett tvärvetenskapligt<br />
team, där Du ansvarar för den psykologiska specialistkompetensen.<br />
Du kommer att arbeta med utredning, psykoterapi och<br />
annat stöd till vuxna med funktionshinder och deras närstående<br />
samt handledning och utbildning av personal. Ett nära<br />
samarbete med vuxenpsykiatrin kring det neuropsykiatriska<br />
området är under utveckling.<br />
Vuxenhabiliteringens teamarbete grundas på en bred kompetens<br />
där de lokala teamen består av kurator, sjukgymnast, arbetsterapeut<br />
och fritidskonsulent samt på länsnivå specialpedagog,<br />
sjuksköterska och logoped.<br />
För tjänsterna erbjuder vi ett stimulerande och utvecklande<br />
arbete inom habiliteringen med arbetsuppgifter i huvudsak på<br />
individ- och gruppnivå. Vi är en specialistresurs inom landstinget<br />
där nya forskningsrön inom verksamhetsområdet medför<br />
krav på ständig utveckling. Vi har höga krav på våra medarbetare<br />
och erbjuder i gengäld god möjlighet till fortbildning<br />
och samarbete med erfarna kollegor. Du kommer att ingå i en<br />
psykologgrupp med möjlighet till specialisering på länsnivå.<br />
Behov finns av metodutveckling inom diagnostik och behandling<br />
inom habiliteringens breda kompetensområde.<br />
Vi söker Dig som är leg psykolog, gärna med erfarenhet av<br />
habilitering eller annan liknande verksamhet. Du måste ha en<br />
god samarbetsförmåga och vara intresserad av att arbeta i<br />
team tillsammans med andra yrkesgrupper. Erfarenhet av<br />
eller intresse för neuropsykologiska frågeställningar och<br />
erfarenheter från liknande arbetsuppgifter är meriterande,<br />
men vi fäster också stor vikt vid personlig lämplighet.<br />
Vill Du veta mer ring verksamhetschef Maja Gilbert, 023-<br />
49 05 22 eller leg psykolog Gunilla Svensson, tillika facklig företrädare,<br />
023-49 03 73. För upplysningar om vuxentjänsten<br />
kan du också ringa leg psykolog Brita Lindahl 023-49 05 72.<br />
För tjänsten i Borlänge ring verksamhetschef Olof Ehrs, 0243-<br />
49 78 09. Du kan även ringa yrkesutvecklare leg psykolog<br />
Ingalill Tjulander, 0225-49 67 78.<br />
Din ansökan vill vi ha senast 2003-01-10 till Habiliteringen<br />
i Falun, Falu lasarett, 791 82 FALUN resp Habiliteringen i<br />
Borlänge, Box 731, 781 27 BORLÄNGE.<br />
29
platsannonser<br />
Psykiatrin i Nordvästra Skåne är en förvaltning bestående<br />
av de psykiatriska klinikerna i Helsingborg och Ängelholm.<br />
Nordvästra sjukvårdsdistriktet omfattar ca 240 000<br />
invånare och den psykiatriska verksamheten präglas av<br />
hög kompetens och ett brett vårdutbud. Psykiatriska<br />
kliniken i Ängelholm arbetar idag utifrån en geografiskt<br />
sektoriserad modell med tre alllmänpsykiatriska och ett<br />
geropsykiatriskt team innehållande såväl öppen- som<br />
slutenvård.<br />
Psykiatriska kliniken, Ängelholm<br />
VERKSAMHETSCHEF (ref nr 32P/2002)<br />
Ett intensivt arbete i dialog med beställarfunktionen i<br />
distriktet pågår för att tydliggöra psykiatrins uppdrag. Detta<br />
arbete kan på sikt påverka klinikens organisation och<br />
arbetsuppgifter. Utvecklingsarbetet har som utgångspunkt<br />
befolkningens behov av psykiatrisk vård och genomföres<br />
med hög delaktighet bland medarbetarna.<br />
Utvecklingsarbetet sker enligt de värden som ligger till<br />
grund för Regionens sjukvårdsprogram ”Skånsk livskraft –<br />
vård och hälsa”.<br />
Hela annonsen kan Du läsa på: www.platsnytt.skane.se<br />
Välkommen med Din ansökan, märkt med ref nr, till:<br />
Psykiatrin Nordvästra Skåne, Christina Nordqvist, Carl<br />
Krooks gata 30, 252 25 Helsingborg, senast den 22<br />
december 2002.<br />
Vad sägs om att bo i Bohuslän?<br />
Här finns salta bad, färska räkor och vacker natur!<br />
Är Du intresserad av ett stimulerande och spännande arbete,<br />
där Du som psykolog är eftertraktad och uppskattad?<br />
Vuxenhabiliteringen i norra Bohuslän, Uddevalla,<br />
söker leg psykolog, deltid 75%, tillsvidareanställning<br />
Vår arbetsplats kan bl a erbjuda:<br />
• ett fritt och självständigt arbete i tvärprofessionella team<br />
• goda möjligheter till fortbildning<br />
• nya och ändamålsenliga lokaler<br />
• engagerade och trevliga medarbetare och kollegor<br />
• ett öppet, lärande och utvecklande klimat och många<br />
glada skratt i fikarummet<br />
Teamchef och överläkare<br />
Spännande utveckling av<br />
psykiatrin i Bålsta<br />
Vi satsar på en ny bred psykiatrisk öppenvårdsverksamhet<br />
– en samlad specialistmottagning.<br />
För mer information se vår hemsida<br />
wwwhot.vgregion.se/hfv eller kontakta habiliteringschef<br />
Lars-Erik Gotthard, tfn 0522-93157, teamsamordnare<br />
Birgitta Enlund, tfn 0522-93119.<br />
E-post lars-erik.gotthard@vgregion.se,<br />
birgitta.enlund@vgregion.se<br />
www.vgregion.se<br />
30 Psykologtidningen 23–24/02<br />
Ring<br />
Sektionschef Birgitta Lörelius, 018-611 92 72.<br />
Områdeschef Tarja-Leena Kirvesniemi,<br />
0171-41 84 52, 070-326 05 09.<br />
Läs mera på vår hemsida!<br />
www.akademiska.se
Psykologtidningen 23–24/02<br />
Norra länets produktionsområde<br />
Danderyd-Vaxholm-Österåker<br />
psykiatriska sektor söker<br />
2 Psykologer<br />
Arbetsuppgifter: Psykologiska utredningar, bedömningar<br />
och psykoterapeutiskt arbete, självständigt<br />
och i team. Delataga i samverkan med vårdgrannar.<br />
Kvalifikationer: Leg psykolog, leg psykoterapeut.<br />
Verksamheten är intresserad av leg. psykoterapeuter<br />
med olika inriktningar. Utbildning i personlighetsdiagnostik<br />
är en merit liksom kompetens<br />
och intresse för neuropsykologiska utredningar.<br />
Vi ser gärna att du har intresse och erfarenhet av<br />
administrativa uppgifter.<br />
Stor vikt läggs vid personlig lämplighet och samarbetsförmåga.<br />
Anställningsform: Tillsvidare, under förutsättning<br />
av vederbörliga beslut. Tillträde snarast.<br />
Arbetstid: 20 respektive 40 tim/vecka, dagtid.<br />
Arbetsplats: Placering vid Mörby psykiatriska mottagning.<br />
Den ena tjänsten har viss verksamhet förlagd<br />
till Vaxholm. Mörbymottagningen är belägen<br />
vid Mörby Centrum.<br />
Tala med: Områdeschef/psykolog Ellen Britz<br />
tel 08-587 544 26, områdeschef/psykolog Annika<br />
Bodén tel 08-587 544 21, samordnande psykolog<br />
Anita Enger tel 08-587 544 14.<br />
Facklig företrädare Anders Wahlqvist<br />
tel 08-655 61 17.<br />
Välkommen med din ansökan senast 03-01-10<br />
med ref nr DVÖ 50/02 ställd till intendent Maude<br />
Hoppe, Danderyd-Vaxholm-Österåker psykiatriska<br />
sektor, Box 121, 182 12 Danderyd.<br />
Vill du annonsera i Psykologtidningen?<br />
Gör så här:<br />
– Maila din annons eller ditt annonsunderlag till:<br />
brittmarie.haake@psykologforbundet.se<br />
– Ange önskemål om publiceringsdag och utformning samt till vilken<br />
adress fakturan ska sändas.<br />
För information om priser, utgivningsdagar m m ring annonsansvarig:<br />
08-567 06 454.<br />
Psykologtidningen utkommer med 21 nummer per år och har en upplaga<br />
på 8 600 ex.<br />
SERVICEOMRÅDEN:<br />
FÖRHANDLINGAR<br />
08-567 06 407<br />
08-567 06 409<br />
08-567 06 410 från och med 2/1 2003<br />
JURIDIK<br />
08-567 06 412<br />
PROFESSION<br />
08-567 06 441<br />
STUDERANDFRÅGOR<br />
08-567 06 407<br />
PSYKOLOGTIDNINGEN<br />
Psykologtidningen, 08-567 06 450<br />
Annonser, 08-567 06 454<br />
INFORMATION<br />
08-567 06 401<br />
08-567 06 410<br />
ORGANISATION, ADMINISTRATION<br />
Ansökan om medlemskap, 08-567 06 430<br />
Medlemsregister, 08-567 06 430<br />
AEA-ärenden, 08-567 06 431<br />
Medlemsförsäkringar, 08-567 06 401<br />
Organisation, stadgefrågor m m,<br />
08-567 06 401<br />
PSYKOLOGTJÄNST<br />
PsykologTjänst/egenföretagare,<br />
08-567 06 460<br />
KANSLI<br />
postadress: Box 3287, 103 65 Stockholm<br />
besöksadress: Vasagatan 48<br />
telefon: 08-567 06 400.<br />
Växeln öppen: 8.30–12 och 13–17.<br />
(fred – 16.30)<br />
fax: 08-567 06 499.<br />
psykologförbundets hemsida<br />
på internet: www.psykologforbundet.se<br />
e-post till personal:<br />
fornamn.efternamn@psykologforbundet.se<br />
postgiro: 373267-4 bankgiro: 767-2066<br />
direktnummer till personalen:<br />
Judith Rosengren, 08-567 06 408,<br />
förbundsdirektör.<br />
Hans Persson, 08-567 06 401,<br />
mobil 070-96 76 401, förbundssekreterare.<br />
Örjan Salling, 08-567 06 441,<br />
mobil 070-96 76 441, professionsansvarig.<br />
Mahlin Olsson, 08-567 06 407,<br />
förhandlingssekreterare.<br />
Åke Hjelm, 08-567 06 412, förbundsjurist.<br />
Lars Karlsson, 08-567 06 409,<br />
mobil 070-96 76 409, ombudsman.<br />
Brittmarie Haake, 08-567 06 454,<br />
assistent, vik.<br />
FÖRBUNDSSTYRELSEN<br />
Torgny Danielsson, ordförande,<br />
08-567 06 477.<br />
torgny.danielsson@psykolog.net<br />
Birgitta Johansson-Hidén,<br />
1:e vice ordförande, 054-700 20 19.<br />
birgitta.johansson-hiden@psykolog.net<br />
Karin Graff-Cederström,<br />
2:e vice ordförande, 08-580 288 93.<br />
karin.graff@psykolog.net<br />
Helén Antonson, 031-64 12 58.<br />
helen.antonson@psykolog.net<br />
David Edfelt, 08-616 41 13.<br />
david.edfelt@psykolog.net<br />
Anders W Eriksson, 070-417 49 52.<br />
anders.eriksson@psykolog.net<br />
Eva-Lotta Hellgren, 011-20 23 02.<br />
eva-lotta.hellgren@psykolog.net<br />
Petri Partanen, 063-14 41 54.<br />
petri.partanen@psykolog.net<br />
Bengt Persson, 0470-58 63 93.<br />
bengt.persson@psykolog.net<br />
Tomas Rudal, mobil 0707-27 04 06.<br />
tomas.rudal@psykolog.net<br />
Mikal Björkström, mobil 070-438 23 05.<br />
mikal.bjorkstrom@psykolog.net<br />
Eva Lundgren, 090-12 28 59.<br />
eva.lundgren@psykolog.net<br />
ETIKRÅDET<br />
Charlotte Uggla, ordförande,<br />
08-508 135 40.<br />
Per Magnus Johansson, vice ordförande,<br />
031-711 00 04.<br />
Sinella Keskiniva, 090-77 95 45.<br />
Kristina Persson, 019-602 65 78.<br />
Seppo-Matti Salonen, 031-330 02 60.<br />
Sam Uhlin, 0500-43 18 77.<br />
SPECIALISTRÅDET<br />
Erling Nyman, ordförande, 019-602 57 07,<br />
mobil 070-666 28 41.<br />
Ulla-Britt Selander, sekreterare,<br />
08-586 064 23.<br />
Gunvor Bergquist, utskottet för arbetslivets<br />
psykologi, 0520-739 66.<br />
Erland Hjelmquist, utskottet för handikapppsykologi,<br />
031-773 16 57.<br />
Roland Ericsson, utskottet för klinisk psykologi,<br />
0515-876 41.<br />
Bengt Sonesson, utskottet för neuropsykologi,<br />
046-17 39 26.<br />
Carl Wiström, utskottet för pedagogisk<br />
psykologi, 063-15 13 23.<br />
STUDERANDERÅDET<br />
Mikal Björkström, mobil 070-438 23 05.<br />
VALBEREDNINGEN<br />
Ann-Sofie Hansson-Pourtaheri, ordförande,<br />
018-611 23 81.<br />
VETENSKAPLIGA RÅDET<br />
Gunnel Backenroth-Ohsako, ordförande,<br />
08-585 857 72.<br />
IHPU – institutet för högre<br />
psykologiutbildning<br />
Box 3287, 103 65 Stockholm.<br />
Assistent: Berit Emilsson, 08-567 06 444.<br />
E-post: berit.emilsson@<br />
psykologforbundet.se<br />
VD: Anders Hallborg, 046-18 90 62.<br />
E-post: anders.hallborg@ihpu.se<br />
PSYKOLOGTJÄNST<br />
Box 3287, 103 65 Stockholm<br />
E-post: psykologtjanst@<br />
psykologforbundet.se<br />
tel 08-567 06 460<br />
VD: Camilla Damell<br />
Informatör, vik: Susanne Bertman<br />
Hemsida: www.psykologtjanst.se<br />
STP<br />
– stiftelsen för tillämpad psykologi<br />
Box 3287, 103 65 Stockholm.<br />
Christina Strömer Wilson<br />
E-post: christina@csw.se<br />
mobil 070-96 76 476<br />
31
Vid obeställbarhet, retur till:<br />
Psykologtidningen,<br />
Box 3287, 103 65 Stockholm<br />
R<br />
TIDNINGEN<br />
PSYKOLOG<br />
Jultomten<br />
och<br />
förbundet<br />
Inför julen handlar det ju mycket<br />
om förväntningar – om gemenskap, ledighet,<br />
julefrid, god mat och inte minst innehållet<br />
i tomtens säck. Tomten är julen<br />
personifierad och det har alltid funnits<br />
mycket av mystik runt honom. Vem är han<br />
egentligen? Och är det inte lite skumt<br />
att tomten ständigt frågar om det finns några<br />
snälla barn? Och det alltid<br />
södergren<br />
innan han delar ut julklapparna. tomas<br />
edan som barn insåg vi som är politiskt och fackligt<br />
medvetna att det finns en otillbörlig koalition mellan tomten<br />
och dem som har makten d v s föräldrarna. Hur kan man annars<br />
förklara att vi barn fick ett antal mjuka paket, med innehåll som<br />
strumpor och ”kallingar”, trots att vi uttryckligen skrivit på<br />
önskelistan att några klädespersedlar som julgåvor avböjs, vänligt<br />
men bestämt. Misstankarna infann sig omedelbart att det<br />
måste pågå förhandlingar och någon slags ohelig allians, eller<br />
möjligen en pakt, mellan tomten och föräldrarna då i rollen som<br />
våra arbetsgivare. Vi genomskådade detta tidigt. För vem annan<br />
än våra föräldrar ville ha hållhakar på oss och på detta sätt skapa<br />
ett arbetsvärderingssystem som innebar att vara snäll i stort sett<br />
var detsamma som att sköta sig klanderfritt, göra läxorna, vara<br />
hjälpsam, dela med sig och så vidare.<br />
För att vara på den säkra sidan mötte vi barn detta genom att<br />
gå samman och så snart frågan om snälla barn väckts högljutt<br />
intyga att alla varit jättesnälla varje dag hela året om. Och alla<br />
små rösterna tillsammans gjorde ett helt trovärdigt intryck och<br />
gjorde det dessutom omöjligt för någon annan att göra sig hörd.<br />
Svaret är ju en självklarhet: Alla vet ju att barn är snälla från födseln.<br />
Så vad skulle kunna ha hänt sedan dess?<br />
VI PSYKOLOGER kan på liknande sätt tillsammans på julafton<br />
detta år, eller vilken annan dag på året som helst förresten, hävda<br />
att vi sköter oss väl. Vi kan intyga att vi arbetar och tar ansvar<br />
för mer än det vi får betalt för, vi förkovrar oss ständigt, vi skaffar<br />
oss specialistkompetenser, vi ställer upp på de svagas sida och<br />
vi avstod redan på sextiotalet löneutrymme till förmån för<br />
andra som behövde det bättre.<br />
I dag, när vi tror oss veta mer om Tomten och anses vara mera<br />
vuxna, så har vi valt att tillsammans bilda en egen allians, eller<br />
pakt, som vi kallar Sveriges Psykologförbund.<br />
Så visst kan vi med hjälp av alla våra röster och allt det kunnande<br />
vi har om mellanmänsklig kommunikation få gehör för<br />
våra budskap Nu är det med andra ord vår tur att få tomtens<br />
öra.<br />
Några julpaket med innehåll som är direkt hämtade från vår,<br />
Sveriges Psykologförbunds, önskelista är därför inte helt oförtjänt<br />
och kanske just nu . . .<br />
En faderlig megatomte från Rosenbad<br />
på julpaketen skriver en och annan rad<br />
till alla psykologer<br />
ja kommer ju ihåg er<br />
nu får ni den psykologlag om vilken ni bad<br />
God Jul och Gott Nytt År!<br />
tillönskas alla Psykologtidningens läsare<br />
av<br />
torgny danielsson<br />
förbundsordförande