Ideologierna - samhalle-slotte
Ideologierna - samhalle-slotte
Ideologierna - samhalle-slotte
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Ideologierna</strong><br />
PDF skapad med hjälp av det öppna källkod-verktyget mwlib. Se http://code.pediapress.com/ för mer information.<br />
PDF generated at: Thu, 05 Nov 2009 12:00:51 UTC
Innehåll<br />
Artiklar<br />
Konservatism 1<br />
Liberalism 6<br />
Anarkism 12<br />
Kommunism 23<br />
Socialism 30<br />
Fascism 36<br />
Feminism 41<br />
Ekologism 54<br />
Referenser<br />
Artikelkällor och författare 55<br />
Bildkällor, -licenser och -bidragsgivare 56<br />
Artikellicenser<br />
Licens 57
Konservatism 1<br />
Konservatism<br />
"Konservativ" hänvisar här. Se konservativt fält för det fysikaliska begreppet.<br />
Den här artikeln ingår i<br />
serien om → Konservatism.<br />
Ideologier<br />
Socialkonservatism<br />
Liberalkonservatism<br />
Nykonservatism<br />
Neokonservatism<br />
Paleokonservatism<br />
Radikalkonservatism<br />
Värdekonservatism<br />
Kristen höger<br />
Lundakonservatism<br />
Nationalkonservatism<br />
Partier<br />
Konservativa partier<br />
International Democrat<br />
Union<br />
Europeiska folkpartiet<br />
redigera [1]<br />
Konservatism (av latinets conservare, bevara) är benämningen på en politisk idétradition som har sitt moderna<br />
ursprung hos den irländska filosofen Edmund Burke och hans kritik av den franska revolutionen och de idéer som<br />
den stod för. Själva begreppet konservatism myntades av den franska politikern François-René de Chateaubriand<br />
genom hans tidskrift Le Conservateur. Konservatism är definitionsmässigt höger på den politiska<br />
höger-vänsterskalan. Detta härrör från placeringen av delegaterna i Frankrikes nationalförsamling efter revolutionen.<br />
Ibland används begreppet konservatism inte för att beteckna de politiska idéer som Edmund Burke stod utan för att<br />
beskrivningen en generell vilja att bevara status quo. Denna så kallade strukturkonservatism ska inte sammanblandas<br />
med den politiska konservatismen.<br />
Konservatismen grundläggande principer<br />
Konservatismen har två grundläggande pelare som tillskrivs lika stort värde.<br />
1: Konservatismen anser att det existerar en naturlig lag. Denna naturliga lag är en universell objektiv etisk ordning<br />
som människan inte kan förändra och som existerar oberoende av människors vilja. När människor väljer att leva i<br />
enlighet med denna ordning tror konservatismen att samhället och människan utvecklas på ett relativt harmoniskt<br />
och lyckligt vis. Framsteg för konservatismen är således när människor lever mer och mer i enlighet med den<br />
[2] [3]<br />
naturliga lagen och man anser därför att värderelativismen är bakåtsträvande.<br />
2: Konservatismen anser att människan är ofullkomlig och att hon föds med både en god och en ond sida. Denna<br />
ofullkomlighet gäller även hennes förnuft och därför anser konservatismen att människan inte enbart med hjälp av<br />
förnuftet kan upptäcka och tillgodogöra sig den naturliga lagen. Istället menar konservatismen på att den naturliga<br />
lagen främst kan synliggöras genom kultur, traditioner och sedvänjor. Dessa har nämligen skapats spontant över flera<br />
generationer genom trial-and-error vilket medför att den naturliga lagen med tiden utkristalliseras allt tydligare i<br />
dessa. Denna små stegens utveckling kallar Edmund Burke för innovation. [4]
Konservatism 2<br />
Det finns andra än konservativa som kan gå med på en av dessa två pelare men det är kombinationen av dem två så<br />
utgör kärnan i konservatismen. Thomister anser till exempel att det existerar en naturlig lag men de anser också den<br />
går att upptäcka den hjälp av förnuftet och skolastiken. Friedrich von Hayek i sin tur delade konservatismen kritik<br />
emot förnuftstron men ansåg inte att det går att upptäcka en naturlig lag genom kulturen och traditionerna.<br />
Utifrån tankarna i dessa två pelare har Russell Kirk formulerat sex<br />
principer som beskriver konservatismens huvuddrag:<br />
• Tron på en transcendent ordning, baserad gudomlig ordning eller en<br />
naturlig lag.<br />
• En förkärlek för den mänskliga existensens mångfald och<br />
mysterium.<br />
• Övertygelsen att samhället behöver hierarkier och klasser som<br />
uttrycker naturliga olikheter.<br />
• Tron att det finns ett nära samband mellan privategendom och<br />
frihet.<br />
• Tron på sed, konvention och hävd.<br />
• Erkännande av att innovation bör ske i enlighet med existerande<br />
traditioner och sedvänjor, vilket innebär respekt för det politiska<br />
värdet av klokhetens dygd.<br />
Utifrån sina principer riktar konservatismen traditionellt sett kritik<br />
emot sina motståndare utifrån fem punkter.<br />
1: Konservatismen menar på att de politiska ideologierna lider av en<br />
Edmund Burke, konservativ tänkare,<br />
(1729-1797).<br />
överdriven förnuftstro. De inser inte att människan förnuft är kraftigt begränsat och att dessa begränsningar leder till<br />
att alla planer som enbart bygger på förnuftet alltid kommer föra med sig oförutsedda (och allt som oftast mycket<br />
negativa) konsekvenser.<br />
2: Konservatismen menar på att de politiska ideologierna ofta förändrar utan att förbättra. De omkullkastar kultur<br />
och tradition bara för omkullkastandets skull och begriper inte sedvänjornas värde.<br />
3: Konservatismen menar på att de politiska ideologierna är mer intresserad av att skissera på nya samhällen än<br />
utveckla det som vi har, och att dessa skisser därför troligen inte står i samklang med den naturliga lagen.<br />
4: Konservatismen menar på att de politiska ideologierna blundar för människans mörka sidor. De politiska<br />
ideologierna tror att det går att uppnå utopier (perfekta samhällen) där människans ondska kommer vara bortblåst.<br />
Konservatismen menar på att detta är en naiv syn på människan och motiven/viljan att göra onda handlingar<br />
(girighet, maktlystnad, lust etc.) alltid kommer finnas i alla samhällen eftersom de är medfödda.<br />
5: Konservatismen menar på att de politiska ideologierna blundar för och motarbetar de naturliga skillnader som<br />
finns mellan människor. Att människor är olika och olika bra på olika saker är varken fel eller något som bör<br />
bekämpas. Dessa försök att bryta ned de naturliga olikheterna kallar konservatismen för nivellering eftersom den<br />
enda möjliga konsekvensen av en sådan process är att de naturliga talangerna jämnas ner till de talanglösas nivå.<br />
Ibland leder tudelning mellan å ena sidan konservatismen tro på en naturliga lagen och å andra sidan konservatismen<br />
ovilja mot stora förändringar till missuppfattningar om konservatismen. Om man fokuserar främst på<br />
konservatismens andra pelare kan man få uppfattningen att konservatismen i till exempel Sverige skulle vilja bevara<br />
socialdemokratins institutioner och ideal eftersom de funnits en längre tid. Då glömmer man bort att<br />
socialdemokratins system för en konservativ inte är en del av den naturliga utvecklingen i samhället utan resultatet<br />
av ett massivt förnuftsbygge som går i bjärt kontrast till västerlandets traditionella värderingar och kultur och därmed<br />
de konservativa idealen. [5]<br />
För en konservativ kan det därför vara fullkomligt naturligt att vara mycket radikal och förespråka mycket<br />
omfattande förändringar av socialistiska/liberala samhällen i syfte att främja ett återupprättande av en ordning som
Konservatism 3<br />
står närmare i samklang med den naturliga lagen och som möjliggöra en naturlig (av staten inte styrd)<br />
samhällsutveckling. Detta för att samhället åter ska börja skapa innovationer och därigenom på nytt skrida framåt.<br />
Bland konservativa politiker som genomfört omfattande reformer och samhällsförändringar under kort tid märks<br />
bland annat Margaret Thatcher och Ronald Reagan.<br />
Konflikter inom konservatismen<br />
Liberal- och socialkonservatism<br />
Inom konservatismen existerar det schismer som oftast härrör ifrån betoningar av olika principer inom<br />
konservatismen. Den huvudsakliga skiljelinjen står mellan den anglikanska som drar mer åt liberalkonservatismen<br />
och den kontinentala som drar mer åt socialkonservatismen. Den stora skillnaden mellan dessa är synen på staten,<br />
där anglikansk konservatismen är mera negativt inställd medan "den europeiska" konservatismen bejakar staten som<br />
"den stora förhindraren av katastrof" (Juan Donoso Cortés). På samma sätt är liberalkonservativa ofta emot<br />
välfärdssystem, medan socialkonservativa ser välfärdslösningar som nödvändiga för att undvika social misär och<br />
klassplittring (Benjamin Disraeli). Liberalkonservativa är också ofta mer välvilligt inställda till globaliseringen än<br />
vad socialkonservativa är. Medan Edmund Burke lade grunden för all form av konservatism, har inflytandet från<br />
Joseph De Maistre och Friedrich Hegel varit avgörande för den kontentinala konservatismens parallella<br />
idéutveckling med den anglikanska konservatismen.<br />
Neo- och paleokonservatism<br />
En annan schism mellan konservativa som härrör ifrån att man betonar principer olika är den konflikten som finns<br />
mellan neokonservativa och paleokonservativa i modern amerikansk konservatism.<br />
Neokonservatismen anser att det finns en tämligen god uppfattning om vad den naturliga lagen omfattar för<br />
värderingar. Till dessa räknar man frihet, demokrati/självstyre, familj, äganderätt, gemenskap etc. Man menar därför<br />
också på att vi har ett ansvar för att sprida dessa värderingar till de platser där de inte finns och att det är rätt att, med<br />
militärt våld om så krävs, avsätta diktaturer som motarbetar dessa värderingar.<br />
Paleokonservatismen menar i motsats till detta att även om det stämmer att vi har en god uppfattning om den<br />
naturliga lagen så kan vi inte ”exportera” den hur som helst. Den respekt vi har för den naturliga lagen kommer ur vår<br />
historia och den har en tydlig förankring i vår kultur och litteratur. Även om den naturliga lagen är sann för alla<br />
människor över hela jorden kan man inte skapa förankring för den bara genom förnuftet, den måste också förankras i<br />
kulturen och traditionerna och det tar tid. Därtill kan vi inte förutse konsekvenserna av att försöka förändra andra<br />
samhällen ifrån grunden och risken blir att man gör samma fel som de franska revolutionärerna gjorde.<br />
George W. Bush presidentskap har ofta kallats neokonservativt och Dick Cheney har ofta pekats ut som en ledande<br />
företrädare för den linjen inom administrationen. Pat Buchanan identifieras ofta som en ledande paleokonservativ<br />
politiker.
Konservatism 4<br />
Skillnader från land till land<br />
Vilka traditioner som anses bra att bevara varierar därför naturligtvis mellan olika personer och framförallt beroende<br />
på vilken kultur man befinner sig i. I USA exempelvis, tycker många konservativa att det är viktigt att bevara<br />
amerikanernas rätt att bära vapen, eftersom denna tradition har funnits länge i USA:s historia. I Europa betonar de<br />
konservativa snarare civilsamhället, och rätten att slippa behöva bära vapen för att skydda sig själva.<br />
Partibildningar och andra sammanslutningar<br />
Dock finns det egentligen inga riksdagspartier i Sverige som till någon större del tar hänsyn till konservativa<br />
perspektiv, även om Moderata samlingspartiet officiellt är liberalkonservativt. Kristdemokraterna, och då särskilt<br />
dess ungdomsförbund KDU, är de som i praktiken står närmast konservatismen, även om partiet inte är uttalat<br />
konservativt. Internetcommunityn Konservativt forum samt studentföreningen Föreningen Heimdal i Uppsala är<br />
också två sammanslutningar som företräder den konservativa ideologin i Sverige. Storbloggen Tradition & Fason<br />
bedriver klassisk konservativ opinionsbildning på Internet, med skribenter från framför allt moderaterna och<br />
kristdemokraterna.<br />
Kända konservativa<br />
Filosofer och intellektuella<br />
• Edmund Burke<br />
• Joseph De Maistre<br />
• Russell Kirk<br />
• T.S. Eliot<br />
• Erik von Kuehnelt-Leddihn<br />
• Alexis de Tocqueville<br />
• Georg Wilhelm Friedrich Hegel<br />
• Charles Maurras<br />
• William F. Buckley, Jr.<br />
• Alexander Solsjenitsyn<br />
• Erik Gustaf Geijer under dennes tidigare period.<br />
• Tage Lindbom<br />
• Rudolf Kjellén<br />
• Michael Oakeshott<br />
• Roger Scruton<br />
• Robert Nisbet<br />
• Richard Weaver<br />
• Claes G. Ryn<br />
• Irving Babbitt<br />
• Eric Voegelin<br />
• Leo Strauss<br />
• Harald Hjärne<br />
Statsmän och politiker<br />
• Louis Gabriel Ambroise de Bonald<br />
• Furst Metternich<br />
• Otto von Bismarck<br />
• Benjamin Disraeli<br />
• Winston Churchill
Konservatism 5<br />
• Helmut Kohl<br />
• Margaret Thatcher<br />
• Charles de Gaulle<br />
• Ronald Reagan<br />
• George W. Bush<br />
• Arvid Lindman<br />
• Jarl Hjalmarsson<br />
• Anders Björck<br />
• Fredrik Reinfeldt<br />
Externa länkar<br />
• Svenska informationsportalen Konservatism.se [6]<br />
• Conservatism FAQ [7]<br />
• Wikiquote har citat av eller om Konservatism<br />
Referenser<br />
[1] http:/ / sv. wikipedia. org/ w/ wiki. phtml?title=Mall:Konservatism& action=edit<br />
[2] Stanlis, Peter, Edmund Burke and the Natural Law (1958), The University of Michigan Press<br />
[3] Pappin, Joseph L., The Metaphysics of Edmund Burke (1993), Fordham University Press<br />
[4] Kirk, Russell, Enemies of the Permanent Things: Observations of Abnormity in Literature and Politics (1969), Arlington House<br />
[5] Russello, Gerald J., Conservative Thought and Public Policy (http:/ / www. mmisi. org/ ma/ 40_04/ russello. pdf)<br />
[6] http:/ / www. konservatism. se<br />
[7] http:/ / turnabout. ath. cx:8000/ node/ 3
Liberalism 6<br />
Liberalism<br />
Om den politiska<br />
ideologin:<br />
→ Liberalism<br />
Riktningar<br />
Klassisk liberalism<br />
Socialliberalism<br />
Nyliberalism<br />
Libertarianism<br />
Frisinne<br />
Objektivism<br />
Anarkokapitalism<br />
Ordoliberalism<br />
Organisationer<br />
Liberala internationalen<br />
ELDR<br />
ALDE<br />
Liberala partier<br />
Teoretiker<br />
John Locke<br />
Montesquieu<br />
Anders Chydenius<br />
Adam Smith<br />
Immanuel Kant<br />
Thomas Paine<br />
John Stuart Mill<br />
Ayn Rand<br />
John Rawls<br />
Robert Nozick<br />
Relaterade ämnen<br />
Liberalismens historia<br />
Kapitalism<br />
Frihet<br />
Naturrätt<br />
Laissez faire<br />
Den osynliga handen<br />
Nattväktarstat<br />
Frihandel
Liberalism 7<br />
Individualism<br />
Liberalism (av latin liber, fri) är en samhällsåskådning och politisk ideologi med individens frihet som<br />
grundläggande värde. [1] Betydelsen av ordet varierar med tidsepok och världsdel och det är därför svårt att ge en<br />
exakt definition. Liberalism kan dock allmänt sägas vara nära förbundet med individuell frihet, mänskliga rättigheter,<br />
yttrandefrihet och demokrati. Ett fritt näringsliv med marknadsekonomi och privat äganderätt inkluderas också i<br />
många definitioner. Som ett led i att garantera individen frihet har liberaler ställt sig skeptiska till statlig inblandning<br />
i den privata sfären. Här går det att urskilja en glidande skala från socialliberaler, som förespråkar skattefinansiserade<br />
välfärdstjänster i offentlig eller privat regi, till nyliberaler och anarkokapitalister, som helt eller delvis vill föra över<br />
statliga verksamheter till den privata sektorn samt göra finansieringen privat. De flesta större partier i världen som<br />
kallar sig liberala är socialliberala.<br />
I USA har liberalism kommit att bli ett skällsord för politiker på vänsterkanten som anses förespråka för stora<br />
ingrepp i marknadsekonomin.<br />
Ideologi<br />
Demokrati och mänskliga rättigheter<br />
För liberaler är demokratin, med fri och allmän rösträtt viktig – bara en statsmakt som har de styrdas samtycke är<br />
rättmätig. Klassiska liberala frågor sedan länge är också religionsfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet. Liberaler<br />
förespråkar sekularisering, alltså åtskillnad mellan religion och stat.<br />
Liberalismen menar att varje människa har samma rättigheter, oberoende av exempelvis kön, sexuell läggning och<br />
etnicitet. Liberaler förespråkar en rättsstat och allas likhet inför lagen. Liberalismen har en humanistisk<br />
utgångspunkt.<br />
Fri ekonomi<br />
En relativt fri ekonomi förespråkas också av de flesta liberaler. Frihandel är en klassisk liberal fråga. Man menar att<br />
marknadsmekanismen är bäst lämpad för att organisera produktionen och överföra information mellan olika aktörer<br />
på marknaden. Nyliberaler menar att ekonomin fungerar bäst om den lämnas helt utan politisk inblandning, medan<br />
socialliberaler förespråkar statlig inblandning för att till exempel skydda konkurrensen och arbetares och<br />
konsumenters rättigheter.<br />
Sociala rättigheter<br />
Nyliberaler tycker att alla välfärdsstatens verksamheter, exempelvis utbildning och sjukvård, bör utföras och betalas<br />
privat. Socialliberaler ser här återigen en större uppgift för staten att se till att alla människor har vissa<br />
grundläggande sociala rättigheter.<br />
Friheten på barrikaderna.
Liberalism 8<br />
Inriktningar inom liberalismen<br />
Liberalismen brukar delas in i två huvudinriktningar: socialliberalism<br />
och nyliberalism. John Rawls bok En teori om rättvisa från 1971 ställd<br />
mot Robert Nozicks nyliberala verk Anarki, stat och utopi från 1974<br />
visar denna uppdelning. Eftersom liberaler ser frihet som<br />
grundläggande värde är skillnaden mellan socialliberalism och<br />
nyliberalism om man använder en positiv eller negativ<br />
frihetsdefinition.<br />
Mindre riktningar är frisinne, nationalliberalism, liberojuvenilism och<br />
ordoliberalism.<br />
Nyliberalism<br />
Nyliberalism härleds ideologiskt från det klassiskt liberala idéarvet<br />
från 1600- och 1700-talet. Individens rätt till liv, frihet och egendom<br />
samt den ekonomiska liberalismen är två betydande traditioner. Statens<br />
uppgifter ska vara begränsade till att upprätthålla individens rättigheter<br />
genom att ansvara för polis, domstolar och ett försvar.<br />
Frihetsstatyn.<br />
Verksamheter som utbildning och sjukvård ska bedrivas av privata företag eller organisationer samt finansieras<br />
privat genom exempelvis en försäkring. När det gäller individer som inte har råd att köpa dessa tjänster lyfter<br />
nyliberaler fram det civila samhället med släkt- och familj samt donationer och välgörenhet.<br />
Förespråkandet av en begränsad stat, privat äganderätt och en minimalt reglerad laissez faire-kapitalism går<br />
internationellt under beteckningen libertarianism. I Sverige har nyliberalism vanligtvis använts som synonym.<br />
Anarkokapitalism är en mindre riktning som helt vill avskaffa staten.<br />
Socialliberalism<br />
Socialliberalismen utgår ifrån ett bredare rättighetsbegrepp — man menar att man även kan räkna in exempelvis rätt<br />
till utbildning och skälig inkomst i varje individs rättigheter. Man vill därför ha en välfärdsstat med<br />
skattefinansierade välfärdstjänster. Synen på huruvida det ska vara offentliga eller privata aktörer som utför<br />
exempelvis sjukvård skiljer sig åt mellan liberaler. Socialliberaler förespråkar en reglerad kapitalistisk<br />
marknadsekonomi.<br />
Historia<br />
Ordet liberal började användas i sin nuvarande politiska betydelse omkring 1820. Men som ideologi har liberalismen<br />
sin rot i de humanistiska tankar som uppstod under renässansen, samt Whigpartiet i Storbritannien, som efter "den<br />
ärorika revolutionen" 1688 hävdade sin rätt att välja sin kung. De riktigt liberala rörelserna föddes under<br />
upplysningstiden och formulerade idéerna om individens rättigheter samt betydelsen av självbestämmelse genom<br />
valda representanter.
Liberalism 9<br />
Det stora brottet med det förflutnas samhälle var tanken att fria individer kan<br />
bilda grunden för ett stabilt samhälle. Detta tankesätt är till största delen<br />
baserat på böcker av engelsmannen John Locke (1632-1704), som i sin bok<br />
Two Treatises on Government idéerna om ekonomisk frihet och intellektuell<br />
frihet. Locke utvecklade vidare en teori om naturrätten, en tidig föregångare<br />
till våra dagars tankar om mänskliga rättigheter. Däremot var tanken om<br />
äganderätt det viktigaste hos Locke och därför förespråkade han inte<br />
demokrati, då det enligt honom kunde inkräkta på rätten till privat ägande.<br />
Hans naturrättsteori gav ändå en ideologisk legitimitet till de amerikanska och<br />
franska revolutionerna. Under den sena franska upplysningstiden dominerade<br />
Voltaire, som argumenterade för att Frankrike skulle införa en konstitutionell<br />
monarki och avskaffa adelsståndet, och Rousseau som argumenterade för<br />
människans naturliga rätt till frihet.<br />
Adam Smith.<br />
upplysningstidens idéer.<br />
John Locke<br />
David Hume bidrog med tanken att fundamentala mänskliga beteenderegler skulle<br />
göra att människor vill nerkämpa alla försök att begränsa eller reglera dem. Han<br />
argumenterar för detta i sin bok A Treatise of Human Nature 1739-1740.<br />
Adam Smith utvecklade tanken att individer kan uppbygga både ett moraliskt och<br />
ekonomiskt samhälle utan statlig inblandning, och att nationer är som starkast när<br />
deras medborgare är fria att ta egna initiativ. Han argumenterade för<br />
laissez-faire-principen. Hans mest kända bok är The Wealth of Nations<br />
(Nationernas välstånd), som utkom 1776, där han argumenterade för att marknaden<br />
under särskilda förhållanden kan reglera sig själv och därför skulle producera mer<br />
välstånd än statligt reglerade marknader. Staten skulle endast ägna sig åt uppgifter<br />
som inte drivs av vinstintresse, som till exempel kamp mot monopol.<br />
Liberalismen började växa sig stark i västvärlden under 1800-talet, då<br />
medelklassen hade fått större makt. Tanken att all makt utgår från folket och att det<br />
också är kapabelt att stifta nödvändiga lagar och genomdriva dem gick längre än<br />
Den industriella revolutionen ökade det materiella välståndet, men skapade även stora klyftor i samhället<br />
tillsammans med andra problem som föroreningar, utanförskap, överbefolkning av städerna och barnarbete. Folk<br />
blev friskare och levde längre, och överskottet av arbetskraft ledde till sänkta löner. Socialliberaler krävde<br />
minimilöner, förbud mot barnarbete och ökad säkerhet för arbetare. Laissez-faireinriktade liberaler hävdade att dessa<br />
lagar skulle inkräkta på frihet, rätten till ägande och hindra den ekonomiska utvecklingen. Vidare trodde man att<br />
samhället skulle ordna dessa problem av sig själv utan statlig inblandning. På så sätt uppstod den första striden i<br />
liberalismen.<br />
1911 gav L T Hobhouse ut boken Liberalism, som sammanfattade den nya liberalismen vilken accepterade viss<br />
statlig inblandning i ekonomin för att ge individerna en gemensam rätt till en jämlik fördelning. Samtidigt hade de<br />
antistatliga delarna av liberalismen fortsatt och blivit allt mer radikala, på gränsen till anarkistiska.
Liberalism 10<br />
Kritik<br />
Kritiker till den nuvarande liberalismen i Sverige menar att den har kommit att koncentreras till avregleringar och<br />
privatisering. Dessa menar att helt privatfinansierad välfärd skapar ett samhälle där de med medel får bra<br />
samhällsservice medan de utan inte har råd att till exempel laga tänderna.<br />
Nyliberalismen är enligt dess företrädare "återuppväckelsen av den klassiska liberalismen". Nyliberaler menar att<br />
socialliberalerna förvrängt termen liberalism och dess värderingar - människans rätt till sig själv och sitt ägande - och<br />
har därför myntat det nya ordet "nyliberalism". Socialliberalerna har å sin sida kritiserat nyliberaler för att sätta<br />
välståndet före den personliga friheten.<br />
En vanligt förekommande kritik från vänsterhållet rör det privata ägandet och den liberala tron på frivilliga<br />
överenskommelser i marknadsekonomin. För att dra ett konkret exempel så menar kritiker att arbetsgivare och<br />
arbetstagare inte är jämbördiga parter på grund av den förres ägande. Arbetstagaren står i beroendeförhållande till<br />
arbetsgivaren (då arbetstagaren är i behov av lön för att försörja sig själv), medan arbetstagaren för arbetsgivaren är<br />
helt utbytbar; det finns arbetslösa som står på kö i väntan på ett arbete.<br />
En annan kritik går ut på att kopplingen mellan marknadsliberalism och demokrati inte är självklar, då<br />
marknadsliberala idéer tillämpats även av diktaturer, exempelvis Kina och Pinochets Chile. Somliga kritiker hävdar<br />
även att kapitalismen som sådan är mer eller mindre oförenlig med andra liberala grundvärderingar.<br />
Ytterligare kritik rör individualismen. Kritiker anser att liberaler är allt för snabba att individualisera problem i<br />
samhället. Enligt kritikerna framställs individen inom liberalismen som någonting abstrakt och isolerat från<br />
omvärlden, istället för att betraktas i sitt sammanhang. Kritikerna menar att människan och hennes frihet aldrig kan<br />
förstås fullt ut om man undlåter att betrakta henne som både subjekt och objekt i samhället. Kort sagt så går kritiken<br />
ut på att liberalerna inte förstått till vilken grad individen påverkas av sin omgivning.<br />
Under 1900-talet fanns det flera inflytelserika politiska ledare som såg liberalismen som sin fiende. Mao Zedong<br />
skrev 1937 att den kommunistiska rörelsen "måste använda marxismen, vars anda är positiv, till att övervinna<br />
liberalismen, som är negativ". Han ansåg att liberalism var skadligt för det revolutionära kollektivet eftersom<br />
liberalismen satte personliga intressen i främsta rummet. [2]<br />
Se även<br />
• Se även liberal på svenskspråkiga Wiktionary.<br />
• Wikiquote har citat av eller om Liberalism<br />
• Liberal demokrati<br />
• Nattväktarstat<br />
• Välfärdsstat<br />
• Högervågen
Liberalism 11<br />
Källor<br />
Litteratur<br />
• Prismas Nya Uppslagsbok, ISBN 91-518-2823-5, Otava Finland 1995.<br />
• Bra Böckers världshistoria, band 11<br />
• Svenska Akademiens ordbok: 1/140/35617 (huvudordet liberal)<br />
• Nordisk familjebok<br />
• Reidar Larsson, Politiska ideologier i vår tid, ISBN 91-44-00294-7<br />
• Wallerstein, Immanuel: Liberalismens död. Vertigo 2001. ISBN 91-973491-4-3<br />
Externa länkar<br />
• Liberalismens historia [3]<br />
mwl:Liberalismo<br />
Referenser<br />
[1] Nationalencyklopedin: Liberalism (http:/ / www. ne. se/ artikel/ 240830)<br />
[2] Mao Zedong - Bekämpa liberalism (http:/ / www. maoistisktforum. se/ marx_skrifter/ marxDok/ mlmDok/ ordf mao/ Valda verk/ VV2/<br />
VV2_art03. htm) 7 december 1937.<br />
[3] http:/ / www. liberalismen. com/
Anarkism 12<br />
Anarkism<br />
Om den politiska ideologin:<br />
→ Anarkism<br />
Anarkistiska riktningar<br />
Agorism<br />
Anarkosyndikalism<br />
Individualanarkism<br />
Social anarkism<br />
Anarkafeminism<br />
Kommunalism<br />
Kristen anarkism<br />
Grön anarkism<br />
Anarkokapitalism<br />
Syndikalism<br />
Plattformism<br />
Insurrektionell anarkism<br />
Mutualism<br />
Anarkister<br />
Buenaventura Durruti<br />
Errico Malatesta<br />
Pjotr Kropotkin<br />
Albert Jensen<br />
Max Stirner<br />
Michail Bakunin<br />
Emma Goldman<br />
Pierre-Joseph Proudhon<br />
Tidskrifter<br />
Arbetaren<br />
Brand<br />
Direkt aktion<br />
INFOrm<br />
Storm<br />
Yelah<br />
Grupper<br />
SAC Syndikalisterna<br />
Syndikalistiska ungdomsförbundet<br />
Sveriges syndikalistiska<br />
ungdomsförbund<br />
Syndikalistiska Grupprörelsen<br />
Metoder<br />
Kontraekonomi<br />
Direkt aktion<br />
Civilt motstånd<br />
Civil olydnad<br />
Husockupation<br />
Anarkistisk ekonomi<br />
Generalstrejk<br />
Arbetarråd<br />
redigera [1]
Anarkism 13<br />
Anarkism (från grekiskans ἀν (utan) + ἄρχειν (att styra) + ισμός (från stammen -ιζειν), "an archos", "utan<br />
härskare", är en politisk riktning med syfte att avskaffa statsmakten, [2] [3] kapitalismen och alla andra hierarkiska<br />
och auktoritära strukturer i samhället. Det finns ett flertal olika varianter av anarkism, men det gemensamma målet är<br />
ett stats- och klasslöst samhälle. Något förenklat kan man säga att anarkisterna vill organisera samhället horisontellt,<br />
inte vertikalt, och med allas jämlika medverkan. Staten, kapitalet och klassamhället ses som hinder som först måste<br />
undanröjas med en social revolution för att detta ultrademokratiska samhälle ska kunna realiseras.<br />
Översikt<br />
Anarkister vill avskaffa all myndighet och ge människan fullständig frihet över sina handlingar och sitt arbete.<br />
Anarkister tror inte nödvändigtvis att människan är god av naturen, då detta inte är ett grundläggande krav för en<br />
anarkistisk samhällsstruktur. [4] Kanske var den grekiske filosofen Zenon (333–264 f.Kr.) den förste anarkisten, som<br />
i opposition till Platons bok Staten med kraft hävdade den fria kommunen utan privategendom, regering, pengar,<br />
tempel, lagar och poliser i sitt arbete Republic. Förnuft och kärlek och könens lika rättigheter är fundamentet och de<br />
enda gällande lagarna är enligt Zenon naturlagarna. Här formuleras för första gången ett utkast till en frihetlig utopi<br />
många århundraden innan vare sig liberalism eller socialism var påtänkta. [5] Anarkismens idéhistoriska grunder har<br />
av flera inflytelserika anarkister, som Noam Chomsky, Rudolf Rocker och Max Nettlau, angetts vara upplysningens<br />
idéer och den klassiska liberalismen. [6] Nettlau talar om anarkismen som en del av den "liberala<br />
humaniseringsprocess" som inleddes under 1700-talet. [7] Man tar dock starkt avstånd från dagens västerländska<br />
liberalism. Som politisk rörelse kom anarkismen att spela en viss politisk roll i Syd- och Östeuropa mellan 1850 och<br />
första världskriget. [8] Under 1900-talets senare del är Spanien 1936-39 den viktigaste perioden, följd av det uppsving<br />
för anarkismens idéer som föddes ur majrevolten 1968. I dag är rörelsen både större och bredare. [9]<br />
Anarkistiska Internationalens (AI) bild av<br />
anarkismens relation till andra politiska riktningar<br />
Anarkism är en bred rörelse med flera underliggande teorier. [10] Trots<br />
sitt namn är inte anarki och anarkism samma sak som kaos. Istället är<br />
anarkister ofta inriktade på lokal direktdemokrati som även skall gälla<br />
över ekonomin. Ordet "anarkism" härstammar från grekiskans an<br />
archos vilket betyder "utan härskare" [11] Anarkism i politisk betydelse<br />
är således inte synonymt med kaos (anarki). Tvärtom menar<br />
anarkisterna att begreppet "anarki" och "anarkism" medvetet används<br />
av maktens män och kvinnor för att chikanera anarkismen, vilket<br />
skedde första gången under franska revolutionen 1789-1793, då högern<br />
kallade den ultraradikala gruppen Les Enragés för anarkister [12]<br />
Anarkister vänder sig emot etablissemanget och vill att samhället ska<br />
existera utan formella hierarkiska institutioner såsom staten och<br />
politiska partier. [13] Anarkismen betraktar parlamentariskt arbete som<br />
oförmöget att åstadkomma ett klasslöst samhälle. [14] Införandet av<br />
direktdemokrati och självförvaltning genom federerade arbetarråd med när som helst återkallbara delegater ses som<br />
ett av målen för den sociala revolutionen; eller så kan detta ske genom kooperativa organisationer representerade av<br />
individerna. [15] Samhällssynen genomsyras av en längtan till det enkla och okomplicerade livet, vilket per automatik<br />
gör rörelsen motståndare till centralism, byråkrati, stordrift och tvångskollektivisering. [16] [17] [18] I dagsläget finns<br />
flera riktningar som gör anspråk på att vara anarkistiska och konflikter i synsätt är oundvikliga.<br />
Anarkismen anses vara en del av den frihetliga socialismen tillsammans med syndikalismen. [19] Därmed är<br />
anarkismen en självskriven motståndare till den auktoritära kommunismen och till kapitalismen; bägge betraktas som<br />
system som förutsätter klassamhällen.
Anarkism 14<br />
Historia<br />
Anarkism som modern samhällsrörelse uppkom i och med den industriella revolutionen och den gryende<br />
arbetarrörelsens framväxt. Från att först ha varit ett filosofiskt system med (Godwin) under den samtida franska<br />
revolutionen, övergick anarkismen till att bli en praktisk rörelse under 1820-talet i USA (Warren). [20] Något senare i<br />
Frankrike, teoretiseras anarkismen med Pierre Joseph Proudhons verk Vad är egendom? (1840) då den politiska<br />
ekonomin kritiserades. [21] Efter att ha suttit i parlamentet en tid tog Proudhon avstånd från parlamentarismen, därur<br />
uppkom rörelsens motstånd mot parlamentarismen och partiverksamhet. Anarkister var delaktiga i skapandet av den<br />
första internationella arbetarrörelsen, första internationalen, men uteslöts efter motsättningar mellan främst Marx och<br />
Bakunin; [22]<br />
Merparten av anarkisterna gick över till en planekonomisk inriktning efter att en av Prouhdons lärjungar, Joseph<br />
Déjacque, vänt sig emot marknadsekonomin i ett brev till Proudhon. [23] Därefter, under 1880-talet utvecklades<br />
anarkokommunismen (Kropotkin). Under tidigt 1900-tal utvecklas den kristna anarkismen (Tolstoj) och den<br />
feministiska anarkismen (Goldman). Kulmen i den anarkistiska rörelsen före andra världskriget nåddes med Spanska<br />
inbördeskriget där anarkister lyckades genomföra en revolution.<br />
Affisch från Spanska revolutionen 1936-39<br />
Ryska Röda Armén anfaller Kronstadt, 1921, efter en<br />
anarkistisk/rådssocialistisk resning.<br />
Efter andra världskriget och med den nyupptäckta<br />
miljöproblematiken fick den anarkistiska rörelsen ny näring<br />
(Murray Bookchin). [24] Misstron mot det moderna samhället och<br />
dess oförmåga att frigöra människan resulterade i uppkomsten av<br />
en ny gren under 1970-talen och 1980-talen (Grön anarkism).<br />
Ungdomskulturens utveckling under sena 1900-talet har i mycket<br />
anammat anarkistiska ideal i protesterna mot etablissemanget.<br />
Sedan slutet av 1960-talet har anarkismens intima<br />
sammankoppling med arbetarrörelsen förändrats i Sverige och<br />
delar av sociala rörelser som kvinnorörelsen, miljörörelsen och så<br />
vidare gjort anspråk på att dela den anarkistiska rörelsens mål,<br />
eller arbetat utifrån horisontella och deltagande metoder vilket har<br />
skapat ett brett användande av begreppet anarkism.<br />
Under årtiondena närmast före första världskriget begicks ett antal<br />
attentat av anarkister. Mellan åren 1894 och 1901 dödades<br />
presidenterna i Frankrike och Italien, kungen av Italien och<br />
Österrikes kejsare, [25] något som felaktigt stämplat rörelsen som<br />
våldsromantisk. Några händelser där anarkistiska idéer och<br />
handlingar spelat stor roll är Pariskommunen 1871,<br />
Haymarketmassakern 1886, Petrogradkommunen 1905,<br />
Machnoviternas sovjetrevolution i Ukraina 1918-19,<br />
fabriksockupationerna i Turin 1920, Kronstadtupproret 1921,<br />
Spanska inbördeskriget 1936-39 och zapatisternas uppror i<br />
Chiapas 1994. Andra uppror där anarkister förekommit men haft<br />
en mindre roll är den mexikanska revolutionen 1910, Tyska<br />
novemberrevolutionen 1918, Ungernrevolten 1956, majrevolten i<br />
Paris 1968 och nejlikerevolutionen i Portugal 1974.<br />
Anarkismens huvudgrenar
Anarkism 15<br />
Individualanarkism<br />
Individualanarkismen - företräds av bland annat<br />
William Godwins, Max Stirners, Pierre-Joseph<br />
Proudhons, Josiah Warrens och den nutida Kevin A.<br />
Carsons teorier. Denna rörelse sätter alltid den fria<br />
individens rättigheter och förmåga före alla gruppers<br />
rättigheter. [26] Proudhons och Warrens idéer om fri<br />
antikapitalistisk marknadsekonomi [27] utan profit [28] ,<br />
immateriell rätt och privilegier är en central tanke inom<br />
rörelsen. Individualanarkismen byggs därmed oftast på<br />
en mutualistisk marknadsekonomi [29] , som enligt<br />
individualanarkister kontrasteras av sin motsats;<br />
kapitalismen. [30] De flesta anser att skapandet av en<br />
alternativ ekonomi, en så kallad kontraekonomi, är<br />
bästa sättet att förändra samhället, vilket är en form av<br />
gradualism. [31] Individualanarkister motsätter sig inte<br />
Pierre-Joseph Proudhon (1809-1865), här tillsammans med sina två<br />
döttrar på en målning av Gustave Courbet (1865)<br />
kollektiv samverkan, men idealiserar inte kollektivet som organiserande bas. Man förordar spontan organisering för<br />
undvikandet av byråkrati och elitism. [32] Enligt individualanarkismen skall större samhällsdrift styras av frivilligt<br />
organiserade kooperativ, en föreställning som i parad med federalistiska tankar ligger till grund för både social- och<br />
individualanarkism. [33] Fackföreningsrörelse, civil olydnad [34] , bojkott är andra verktyg mot makten. En del anser<br />
att självförsörjning i varierande grad och byteshandel är ett bättre alternativ än reguljär valutaekonomi. Riktningen<br />
har två ursprungliga huvudfåror, Stirners egoism/existentialism och Proudhon/Warrens mutualism.<br />
Social anarkism<br />
Social anarkism, även kallad Frihetlig socialism eller Anarkokommunism<br />
- företräds främst av Michail Bakunins och Pjotr Kropotkins arvtagare och är<br />
i huvudsak det som idag kallas frihetlig socialism. Dess anhängare tenderar<br />
att framhäva gruppgemenskap i form av direktdemokratiska<br />
lokalorganisationer. Den sociala anarkismen delas in i två huvudfåror.<br />
Michail Bakunin företräder så kallad kollektivistisk anarkism medan Pjotr<br />
Kropotkin företräder så kallad kommunistisk anarkism. Social anarkism har,<br />
precis som de andra huvudinriktningarna, Proudhon som anfader. Precis som<br />
sina föregångare, kritiserade Bakunin Marx för, vad han kallade, dennes<br />
centralistiska och auktoritära ideologi. [35] Vid den sociala revolutionen skall<br />
den kapitalistiska staten inte erövras utan avskaffas – genom en radikal<br />
decentralisering av beslutsrätten som sedan stannar kvar i de minsta enheterna<br />
genom utövandet av direktdemokrati. Bakunin bidrog, genom sin omfattande<br />
aktivism och smittande talekonst, till att anarkismen spreds över hela världen.<br />
Han gästade också Sverige år 1863-64. Den frihetliga socialismen har idag<br />
övertagit den roll i motståndet och samhällskritiken som marxismen hade på<br />
1960-talet.<br />
Mikhail Bakunin, 1814–1876<br />
Under den senare delen av 1800-talet utvecklades en facklig variant av anarkismen, anarkosyndikalismen, vilken<br />
historiskt räknas till den
Anarkism 16<br />
Pjotr Kropotkin,<br />
fotograferad av Félix<br />
Nadar.<br />
Anarkafeminism<br />
anarkistiska rörelsen. Syndikalismen kan idag ses som en organiseringsform snarare än<br />
en ideologi och inom syndikalismen finns både anarkister och icke-anarkister. Största<br />
syndikalistiska organisation i Sverige idag är SAC, Sveriges Arbetares<br />
Centralorganisation som organiserar ungefär 8 500 personer idag.<br />
Anarkafeminismen är en term som kom att skapas på 60-talet under den så<br />
kallade "andra vågens feminism". De flesta anarkafeminister ser patriarkatet som<br />
den största förtryckande kraften i samhället. [36] Detta ger enligt anarkafeminister<br />
resultat i mannens överordning och kvinnans underordning. Då anarkafeminister<br />
är emot alla former av hierarkier i samhället så motsätter de sig också staten och<br />
kapitalismen. Under det spanska inbördeskriget fanns en anarkistisk feministgrupp<br />
(Mujeres Libres) som organiserade sig för att försvara de anarkistiska idéerna, då<br />
givetvis med vad vi idag kallar en viss feministisk touch. Idag kallar sig många<br />
anarkister för feminister och naturnödvändigt finns det sådana som hävdar att de<br />
anarkafeministiska idéerna genomströmmar övriga anarkistiska strömningar. Ezra<br />
Heywood (1829-1893), Emma Goldman (1869-1940) och Voltairine de Cleyre<br />
(1866-1912) är tidiga exempel på anarkafeminister.<br />
Kristen anarkism<br />
Lev Tolstoj, porträtt av Ivan<br />
Kramskoj<br />
Emma Goldman, 1869-1940<br />
Kristen anarkism är tron på att kristna är frivilligt underställda det godas princip<br />
(Gud) men att världsliga makter som regering, företag och den etablerade kyrkan<br />
är ofrivilliga och illegitima och inte har rätt att kräva någon underkastelse.<br />
Pacifism och motstånd till alla former av maktutövande är viktiga principer inom<br />
den kristna anarkismen. Många anser att Leo Tolstoj är en av den kristna<br />
anarkismens grundare. Kopplingar och samband med den radikala reformationen<br />
och anabaptismen [37] är inte heller ovanliga. En nutida framstående företrädare för<br />
den kristna anarkismen är den franske teologen Jacques Ellul.
Anarkism 17<br />
Grön anarkism<br />
Grön anarkism har sin grund i både social- och individualanarkism<br />
och till viss del i anarkafeminismen, men är en vidareutveckling med<br />
rötter bland annat i djupekologin. Grön anarkism är en bred rörelse<br />
som brukar delas upp främst i de till socialanarkismen närstående<br />
teknologioptimistska eko-anarkismen/socialekologin, och den till<br />
individualanarkismen eventuellt mer närstående grönanarkismen som<br />
förespråkar grön anarki (utan ändelsen -ism) som ibland också kallas<br />
anarko-primitivism.<br />
De teknologioptimistiska gröna anarkisterna står den klassiska<br />
socialanarkismen närmare men har ibland vissa influenser från<br />
Den grön-svarta fanan symboliserar grön<br />
anarkism<br />
teknokratin. Man anser att det gröna samhället endast kan uppnås genom en utveckling mot avancerad grön teknik<br />
och man lånar organisatoriska principer från bland andra Kropotkin. I denna grupp har Murray Bookchin [38] en<br />
framskjuten roll som främsta ideolog. Hans ideologi socialekologi är egentligen inget annat än en grön variant av<br />
klassisk anarkokommunism med analyser från andra halvan av 1900-talet.<br />
De teknologikritiska gröna anarkisterna utmärker sig främst genom civilisationskritik mot industrisamhället, något<br />
som också förekommer i de ursprungliga anarkistiska riktningarna, speciellt inom Kropotkins polemik.<br />
Civilisationskritiken har dock hos de teknologikritiska i princip ersatt både kritik mot stat och klassamhälle, vilket<br />
skiljer ut dem gentemot de ursprungliga riktningarna. Man anser att det inte räcker (eller kanske ens är möjligt) att<br />
bara bekämpa specifika förtrycksformer såsom klassamhället, patriarkatet eller rasismen, eftersom dessa alla är<br />
produkter av civilisationen. Därför kan riktigt oberoende och jämlikhet endast uppnås utanför civilisationen.<br />
Teknologikritiken hämtar många av sina slutsatser från studier i antropologi av hur icke-civiliserade ursprungsfolk<br />
lever. Från den teknologikritiska gröna anarkismen har anarko-primitivismen utvecklats.<br />
John Zerzan<br />
Till skillnad från föregångarna förkastar anarko-primitivisterna all typ av<br />
civilisation. John Zerzan [39] och John Moore anses vara något av portalfigurer<br />
för anarko-primitivisterna. Anarko-primitivismen är på grund av sin<br />
kompromisslösa hållning gentemot alla former av institutionaliserad<br />
maktutövning kontroversiell även inom det frihetliga fältet.<br />
Övrig anarkism/frihetlig socialism<br />
Plattformism, strömmning inom socialanarkismen. Utvecklades av exil-ryska<br />
anarkister som författade "De frihetliga kommunisternas<br />
organisationsplattform" 1926. Plattformen reflekterar författarnas syn på<br />
varför anarkismen marginaliseras och formulerar en organisationspositiv<br />
anarkism i en frihetlig kommunistisk tradition. Plattformen refereras till som<br />
ett inspirerande dokument bland annat i nordamerikanska organisationer som<br />
Nothern Eastern Federation for Anarcho-communists och irländska Workers Solidarity Movement.<br />
Den insurrektionella anarkismen är en strömning inom anarkiströrelsen som förespråkar en permanent motsättning<br />
och konflikt ("permanent konfliktualitet") med kapitalet och staten, och en politisk verksamhet som syftar till att<br />
skapa insurrektioner. Insurrektionella anarkister tenderar att ofta använda sig av direkt aktion och agitation som lätt<br />
kan kopieras för att uppmuntra till en mer generell revolt. Anledningen till detta beteende varierar ofta bland<br />
anarkister. Många söker avsluta kapitalismen medan andra motsätter sig civilisationen (se primitivism).
Anarkism 18<br />
Louise Michel<br />
Rådskommunismen (Anton Pannekoek [40] , Herman Gorter och Paul Mattick)<br />
och den autonoma marxismen (Cornelius Castoriadis [41] , Mario Tronti,<br />
Martin Glaberman och Antonio Negri) har mottagit inflytande från både<br />
marxism och anarkism. Dessa rörelser befinner sig teoretiskt sett utanför den<br />
anarkistiska traditionen då man i huvudsak arbetar utifrån andra principer än<br />
de anarkistiska. De har dock i praktiken mycket gemensamt med den<br />
frihetliga socialismen. Situationisterna (Guy Debord, Raoul Vaneigem med<br />
flera), en annan marxistisk grupp, måste dock betraktas ur ett annat<br />
perspektiv. De kom från en konstnärlig rörelse, Situationistiska<br />
Internationalen. [42] Föga förvånansvärt är också situationisternas kritik av det<br />
moderna samhället långt radikalare än de gamla rådskommunisternas och de<br />
autonoma marxisternas.<br />
Anarkokapitalister ser kapitalism och en fri marknad som både verktyg för den<br />
personliga friheten och en naturlig konsekvens av frånvaro utav hierarkier. Inom den →<br />
socialistiska anarkismen brukar dock inte anarkokapitalism räknas som en anarkistisk<br />
ideologi.<br />
Symboler<br />
"Förbjudet att förbjuda!"<br />
Såsom inom de flesta politiska rörelser har den anarkistiska rörelsen olika symboler. De mest kända är den svarta<br />
respektive den rödsvarta fanan och det omringade A:et.<br />
Det omringade A:et<br />
Den kanske mest kända symbol som associeras med anarkismen är det så<br />
kallade "omringade A:et" (se ovan). Symbolen härstammar från Proudhons<br />
maxim "anarki är ordning" (A för anarki, inskrivet i O för ordning) [43] och<br />
förekom redan under det spanska inbördeskriget på 1930-talet och på<br />
1950-talet som den franska organisationen Alliance Ouvrière Anarchistes<br />
symbol. Organisationen Jeunesses Libertaires (frihetlig ungdom) i Frankrike<br />
har ibland ansetts som symbolens uppfinnare då de 1964 började använda den<br />
i sin bulletin. Symbolen populariserades i Storbritannien på 1970- och<br />
1980-talen av Crass, i samband med punkrörelsen. Idag används den ofta på<br />
flaggor av anarkokommunister som inte vill bli förväxlade med syndikalister,<br />
då oftast i rött eller vitt på svart bakgrund. Svart på röd bakgrund förekommer<br />
dock ibland.<br />
Det omringade A:et, en känd<br />
anarkistsymbol.
Anarkism 19<br />
Den svarta fanan och den rödsvarta fanan<br />
Den svarta fanan<br />
Anarkism i världen<br />
Anarkismens svarta fana var från början en sorgefana. I en demonstration som hyllade de<br />
stupade kommunardernas minne och som gav sig ut i Paris 1883 för att expropriera<br />
bagerier, upptäckte man att en fana skulle behövas. Det berättas då att f. kommunarden<br />
Louise Michel tog av sin svarta sidenunderkjol och hängde den på ett kvastskaft – och så<br />
hade anarkismen fått sin egen flagga. [44] I Spanien 1936 manifesterade anarkisterna i<br />
FAI och syndikalisterna i CNT sitt samarbete genom en fana som delades diagonalt i ett<br />
svart fält för FAI och ett rött fält för CNT. Bägge dessa fanor används än i dag.<br />
• IWW International Workers of the World (anarkosyndikalistisk<br />
fackförening, USA)<br />
• Crimethinc ex-workers collective<br />
• CNT Confederación Nacional del Trabajo, Spansk syndikalistisk<br />
fackförening<br />
• Class War Federation (UK)<br />
• Spanska revolutionen<br />
• Voluntary Cooperation Movement är ett mutualistiskt nätverk<br />
verkande i Storbritannien, Kanada och Argentina för individer som<br />
vill verka kooperativt.<br />
• EZLN Zapatistarmén för nationell befrielse<br />
Anarkismen i Sverige<br />
EZLN:s flagga.<br />
I Sverige har anarkismen i vissa sammanhang varit en inflytelserik rörelse, och den anarkistiska tidningen Brand har<br />
utkommit med varierande innehåll i mer än hundra år. [45]<br />
Den viktigaste anarkistinfluerade organisationen är den syndikalistiska fackföreningen SAC, som räknar sitt<br />
ursprung till ungsocialisterna, vilka en gång rymdes inom det ursprungliga socialdemokratiska ungdomsförbundet.<br />
Ungsocialisterna bröt sig dock loss ur socialdemokraterna 1908 efter interna stridigheter. [46] 1910, efter storstrejken<br />
stod till största delen skåneavdelningen inom ungsocialisterna (Lunda-kommittén med Gustav Sjöström) bakom<br />
bildandet av ett anarkosyndikalistiskt fackförbund, SAC. SAC har de senaste åren genomgått en facklig<br />
reorganisering och radikalisering. Tidningen heter Arbetaren och förlaget Federativs. Den världsberömde trubaduren<br />
och IWW:aren Joe Hills [47] föräldrahem i gamla Gefle är nu både museum och SAC:s industrisekretariat i Gävle,<br />
och kallas Joe Hill-gården.
Anarkism 20<br />
Syndikalistiska Ungdomsförbundet, SUF, har anor från 1930-talet och är sedan 1993 en<br />
viktig aktör i den moderna anarkiströrelsen. Nutidens SUF skiljer sig avsevärt från<br />
30-talets. SUF och SAC samarbetar, men SUF är fristående och alltså inte<br />
fackföreningen SACs ungdomsförbund vilket ofta misstolkats. Nämnas bör att under<br />
1960-talet fyllde Syndikalistiska Grupprörelsen tomrummet efter SUF med utgåvor av<br />
bland annat tidskriften "Zenit" och översättningar av till exempel situationistiskt<br />
material. Under sextiotalets slut uppstod många nya grupper, som Provie (efter mönster<br />
från holländska Provorörelsen) och lokala anarkistgrupper med tillhörande Fri Press. [48]<br />
Anarkister demonstrerar i Stockholm 2007<br />
Ungsocialisten Hinke<br />
Bergegren 1891<br />
Husockupation blev under flera decennier något av en<br />
frihetlig kampform [49] och Punk-rörelsen hade<br />
anarkistiska tendenser även i Sverige. Ytterligare en<br />
organisation som bör nämnas är fångkampsgruppen<br />
Anarkistiska Svarta Hammaren (Anarchist Black Cross<br />
- Sweden). Det antirasistiska arbetet kom som en<br />
reaktion på det nynazistiska uppsvinget under tidigt<br />
1990-tal. [50] Under inledningen av 2000-talet har de<br />
svenska anarkisterna exempelvis utmärkt sig via<br />
aktioner genom Antifascistisk Aktion (AFA). AFA<br />
anser sig själva inte vara någon anarkistisk<br />
organisation, utan är baserade på en bred plattform som täcker in många strömningar. Man har också jobbat på att<br />
använda internet vilket portalen Motkraft, nättidningen Yelah och nätzinet Embryo är exempel på. Många grupper<br />
och organisationer kan sägas bedriva anarkistisk kamp utan att de för den skull själva kallar sig anarkister,<br />
exempelvis Ingen Människa Är Illegal, svenska RTS - Reclaim the Streets eller självorganiseringskampanjen<br />
Osynliga Partiet.<br />
Den äldre svenska rörelsens förmodligen viktigaste<br />
förgrundsfigurer var Hinke Bergegren [51] och Albert Jensen [52] ,<br />
den förre främst agitator, den senare ideologisk förnyare av<br />
betydelse, båda tidvis redaktörer för den anarkistiska tidningen<br />
Brand. Bland andra kända frihetliga socialister kan författarna<br />
Eyvind Johnson, Stig Dagerman, Moa Martinson och Folke Fridell<br />
nämnas, liksom Spanien-veteranen Nisse Lätt och 68-aktivisten<br />
Klas Hellborg. Bland böcker på svenska om anarkismen kan<br />
SUF:s logotyp<br />
nämnas Anarkismens Återkomst av Staffan Jacobson (2006), Anarkisterna i klasskampen av Bengt Ericson och<br />
Ingemar Johansson (1969), Anarkismen - från lära till handling av Daniel Guérin (1964) samt Anarkismen av<br />
George Woodcock (1962).
Anarkism 21<br />
Se även<br />
• Anarki<br />
• Arbetarråd<br />
• Direkt demokrati<br />
• Självförvaltning<br />
• Anarkosyndikalism<br />
• Kommunalism<br />
• Autonom vänster<br />
• Anarko-primitivism<br />
• Anarkistisk ekonomi<br />
• Grön anarki<br />
• Anarkister<br />
Externa länkar<br />
• Anarkisterna i klasskampen [53] (svenska)<br />
• Infoshop.org - anarkistisk nyhetssida [54] (engelska)<br />
• Infoshop.org – FAQ om anarkism [55] (engelska)<br />
• Wikimedia Commons har media som rör [56] .<br />
mwl:Anarquismo<br />
Referenser<br />
[1] http:/ / sv. wikipedia. org/ w/ index. php?title=Mall:Anarkism& action=edit<br />
[2] Prismas Nya Uppslagsbok, ISBN 91-518-2823-5, Otava Finland 1995, sidan [31<br />
[3] Lilla Focus, Lexikon i fickformat, Stockholm, sidan 21<br />
[4] Tidens Lexikon, Koncentrerad uppslagsbok, Stockholm, sidan 90<br />
Elizabeth Gurly Flynn, "Rebellflickan"<br />
[5] Jacobson, Staffan: Anarkismens Återkomst. Lund 2006, s. 8-9; P.Kropotkin: Anarchism. Encyclopedia Britannica 1910.<br />
[6] Chomsky on Anarchism (http:/ / www. zmag. org/ chomsky/ interviews/ 9612-anarchism. html), intervju med Tom Lane 23 december 1996.<br />
Hämtat 2008-02-16.<br />
[7] Förordet till Max Nettlaus Anarkismen genom tiderna, s. 12.<br />
[8] Lilla Focus, Lexikon i fickformat, Stockholm, sidan 21<br />
[9] Jacobson, Staffan: Anarkismens Återkomst. Lund 2006. sid.7.<br />
[10] An Anrchist FAQ -A.3 What types of anarchism are there? (http:/ / www. infoshop. org/ faq/ secA3. html) One thing that soon becomes<br />
clear to any one interested in anarchism is that there is not one single form of anarchism. Rather, there are different schools of anarchist<br />
thought, different types of anarchism which have many disagreements with each other on numerous issues. These types are usually<br />
distinguished by tactics and/or goals, with the latter (the vision of a free society) being the major division<br />
[11] An Anarchist FAQ-A.1.1 What does "anarchy" mean? (http:/ / www. infoshop. org/ faq/ secA1. html#seca11). While the Greek words<br />
anarchos and anarchia are often taken to mean "having no government" or "being without a government," as can be seen, the strict, original<br />
meaning of anarchism was not simply "no government." "An-archy" means "without a ruler," or more generally, "without authority," and it is<br />
in this sense that anarchists have continually used the word. For example, we find Kropotkin arguing that anarchism "attacks not only capital,<br />
but also the main sources of the power of capitalism: law, authority, and the State." [Op. Cit., p. 150] For anarchists, anarchy means "not<br />
necessarily absence of order, as is generally supposed, but an absence of rule." [Benjamin Tucker, Instead of a Book, p. 13]<br />
[12] Woodcock, George Anarkismen, Omstörtande nihilism eller fredlig idealism?(1993), sid 8. "Anarki och "anarkist" användes första gången<br />
öppet i politisk bemärkelse under franska revolutionen. Då var de uttryck för negativ kritik och stundom för smädelse och användes av olika<br />
partier för att brännmärka deras motståndare, vanligen på vänsterflygeln. Girondisten Brissot, som krävde att Les Enragés skulle undertryckas<br />
och kallade dem anarkister...<br />
[13] An Anarchist FAQ-A.1 What is anarchism? (http:/ / www. infoshop. org/ faq/ secA1. html#seca15). In other words, anarchism is an<br />
expression of the struggle against oppression and exploitation, a generalisation of working people's experiences and analyses of what is wrong
Anarkism 22<br />
with the current system and an expression of our hopes and dreams for a better future. This struggle existed before it was called anarchism, but<br />
the historic anarchist movement (i.e. groups of people calling their ideas anarchism and aiming for an anarchist society) is essentially a<br />
product of working class struggle against capitalism and the state, against oppression and exploitation, and for a free society of free and equal<br />
individuals<br />
[14] Spooner, Lysander, No Treason(1867) (http:/ / www. lysanderspooner. org/ bib_new. htm). Notwithstanding all the proclamations we have<br />
made to mankind, within the last ninety years, that our government rests on consent, and that that was the rightful basis on which any<br />
government could rest, the late war has practically demonstrated that our government rests upon force --- as much so as any government that<br />
ever existed<br />
[15] A Mutualist FAQ (http:/ / www. mutualist. org/ id27. html) Co-ops are a specific form of mutualism. Look at it this way, mutualism is a set<br />
of general principles and the co-ops are one of the practical forms that these principles have taken<br />
[16] Woodcock, George Anarkismen, Omstörtande nihilism eller fredlig idealism?(1993), sid 21. Anarkisten har å andra sidan ställt stora<br />
förhoppningar till bonden. Han lever nära jorden, nära naturen, och är därför mer "anarkisk" i sina reaktioner.<br />
[17] Woodcock, George Anarkismen, Omstörtande nihilism eller fredlig idealism?(1993), sid 22. Anarkistens dyrkan av det naturliga, det<br />
spontana, det individuella ställer honom i opposition till hela den högt organiserade strukturen i det moderna industri- och statiksamhälle som<br />
marxisten betraktar som förelöpare till sitt eget utopia.<br />
[18] Nordstrand, Ted Var ungsocialisterna anarkister? (1997) (http:/ / www. yelah. net/ articles/ ungsoc) Även om anarkisterna själva, genom sin<br />
vilja att bevara den individuella friheten (så länge den inte inskränker någon annans frihet) inte skapat eller eftersträvat att skapa några stora<br />
organisationer, har de däremot aldrig varit motståndare till organisation.<br />
[19] Anarchism: What It Is and What It Is Not by Joseph A. Labadie (http:/ / flag. blackened. net/ daver/ anarchism/ labadie. html). It is said that<br />
Anarchism is not socialism. This is a mistake. Anarchism is voluntary Socialism. There are two kinds of Socialism, archistic and anarchistic,<br />
authoritarian and libertarian, state and free. Indeed, every proposition for social betterment is either to increase or decrease the powers of<br />
external wills and forces over the individual. As they increase they are archistic; as they decrease they are anarchistic<br />
[20] Warren, Josiah Plan of the Cincinnati Labor for Labor Store (1829) (http:/ / www. crispinsartwell. com/ warren. htm)<br />
[21] Proudhon, Pierre Joseph What is Property? An Inquiry into the Principle of Right and of Government (1840) (http:/ / etext. lib. virginia. edu/<br />
toc/ modeng/ public/ ProProp. html)<br />
[22] Ericson, Johansson Stridigheterna inom Första Internationalen (http:/ / www. skarv. se/ AiK/ 02AiK. html)<br />
[23] Dejacque, Joseph Le Libertaire (1857) (http:/ / joseph. dejacque. free. fr/ libertaire/ libertaire. htm)<br />
[24] Bookchin, Murray Our Synthetic Environment (1962) (http:/ / dwardmac. pitzer. edu/ Anarchist_archives/ bookchin/ syntheticenviron/<br />
osetoc. html)<br />
[25] Oxford Dictionary of World History, anarchism (s.21)<br />
[26] Andrews, Stephen Pearl The Science of Society (1848) (http:/ / www. anarchism. net/ scienceofsociety. htm) What Socialism demands is the<br />
emancipation of the Individual from social bondage...<br />
[27] Gesell, Silvio The Natural Economic Order (1906) (http:/ / www. systemfehler. de/ en/ neo/ part4/ 1. htm) Money is an instrument of<br />
exchange and nothing else. Its function is to facilitate the exchange of goods, to eliminate the difficulties of barter<br />
[28] Tucker, Benjamin Economic Rent (http:/ / flag. blackened. net/ daver/ anarchism/ tucker/ tucker29. html) Liberty will abolish interest; it will<br />
abolish profit; it will abolish monopolistic rent; it will abolish taxation; it will abolish the exploitation of labor; it will abolish all means<br />
whereby any laborer can be deprived of any of his product; but it will not abolish the limited inequality between one laborer's product and<br />
anothers<br />
[29] Spooner, Lysander Poverty: Its Illegal causes and Legal cure (1846) (http:/ / www. lysanderspooner. org/ bib_new. htm)…all the fruits of<br />
his own labor, would conduce to a wore just and equal distribution of wealth than now exists…<br />
[30] 16 Ingalls, Hanson, and Tucker: nineteenth-century American anarchists - Part III: nineteenth-century Americas critics (http:/ / www.<br />
findarticles. com/ p/ articles/ mi_m0254/ is_5_62/ ai_112083014/ pg_15)1. Capital is a parasite feeding form of on the produce of labor on<br />
land… 3. Capitalism is the great evil preying on labor.<br />
[31] Carson, Kevin A. (http:/ / www. mutualist. org/ index. html) It emphasizes the importance of peaceful activity in building alternative social<br />
institutions within the existing society, and strengthening those institutions until they finally replace the existing statist system<br />
[32] Peacott, Joe An Overview of Individualist Anarchist Thought by Joe Peacott (2003) (http:/ / www. libertarian. co. uk/ lapubs/ econn/<br />
econn097. htm) The spontaneous order generated by the social and economic interactions of free individuals would produce all the structure<br />
necessary to sustain community life<br />
[33] Tucker, Benjamin Ricketson State Socialism and Anarchism (1886) (http:/ / www. panarchy. org/ tucker/ state. socialism. html), This brings<br />
us to Anarchism, which may be described as the doctrine that all the affairs of men should be managed by individuals or voluntary<br />
associations, and that the State should be abolished<br />
[34] Thoreau, Henry David Civil Disobedience (1849) (http:/ / www. cs. indiana. edu/ statecraft/ civ. dis. html)<br />
[35] Bakunin, Michail: Marx - socialismens Bismarck. Libertad 1968.<br />
[36] Pia Laskar, Anarkafeminism (1992) ISBN 91-86474-09-X<br />
[37] Vaneigem, Raoul: The movement of the Free Spirit. Zone Books, N.Y. 1998.<br />
[38] Bookchin, Murray: Ecology of Freedom. Chesire Books, CA 1982.<br />
[39] Zerzan, John: Future Primitive.Autonomedia 1994.<br />
[40] Pannekoek, Anton: Workers' Councils(1936)<br />
[41] Castoriadis, Cornelius: Political and Social Writings. Vol. 1-3, University of Minnesota Press, Minneapolis 1988.
Anarkism 23<br />
[42] Knabb, Ken: Situationist International Anthology.Bureau of Public Secrets 1981.<br />
[43] Sheehan, Sean M.: Anarchism. Reaktion Books 2003, s. 159.<br />
[44] "As Michel and the fellow anarchist Eugene Pottier had been carried a black flag at the front of the rally, police issued a warrant for her<br />
arrest." Maclellan, Nic: Louise Michel. Ocean Press 2004, s.19.<br />
[45] Brand 1898-1998 - hundra år för den frihetliga socialismen! Yelah 1/1 1998<br />
[46] Nordstrand, Ted: Var ungsocialisterna anarkister? Yelah 31/12 1997<br />
[47] Rosemont, Franklin: Joe Hill: The IWW & The Making Of A Revolutionary Working Class Counterculture, 2003.<br />
[48] Jmf: Lunds Fria Press 1/1969-8/1973.<br />
[49] Ungdomshuset i Köpenhamn återuppstår. Göteborgs Fria Tidning 9 april 2008<br />
[50] Rasistisk attack. Sydsvenska Dagbladet 20/8 2008, s. A8.<br />
[51] Lagerberg, Hans: Små mord, fri kärlek. En biografi om Hinke Bergegren. Carlssons, Malmö 1992.<br />
[52] Arwid Lund: Albert Jensen och revolutionen. Syndikalismens revolutionära idéer 1900-1950. Federativs förlag, ISBN 91-86474-37-5<br />
[53] http:/ / skarv. se/ AiK/ 00AiK. html<br />
[54] http:/ / www. infoshop. org<br />
[55] http:/ / www. infoshop. org/ faq/<br />
[56] http:/ / en. wikipedia. org/ wiki/ Commons%3Aanarchism<br />
Kommunism<br />
Den här artikeln handlar om kommunism som ideologi, rörelse och<br />
samhällsstadium. För information om tillämpning av socialism och<br />
kommunism i till exempel de forna öststaterna, se realsocialism.<br />
Kommunism (från franskan: communisme och ytterst av latin: communis,<br />
gemensam) är en benämning på flera närbesläktade idéer om att<br />
produktionsmedlen i ett samhälle bör vara gemensamt ägda. Inom marxismen<br />
är det också benämningen på det tillstånd i samhällsutvecklingen där<br />
klasserna och staten upplösts och produktionsresultatet fördelas åt alla efter<br />
behov.<br />
Beteckningen kan också ses som en del av den bredare → socialismen.<br />
Socialismen delade upp sig ca 1860-1880 i den socialdemokratiska grenen<br />
(Ferdinand Lassalle och Eduard Bernstein) där vägen till socialism skulle ske<br />
genom reformer i samarbete mellan de förtryckta och de förtryckande<br />
Symbolen hammaren och skäran har<br />
använts av flera kommunistiska<br />
organisationer<br />
klasserna (av motståndarna även kallad revisionism); och den revolutionära grenen (Karl Marx, Friedrich Engels),<br />
där vägen till socialism skulle ske genom att de förtryckta klasserna tar makten genom en revolution, som<br />
förespråkas av kommunisterna. Den frihetliga socialismen (främst företrädd av Michail Bakunin och Pjotr<br />
Krapotkin) förespråkade att vägen till socialism skulle ske genom att via revolution avskaffa statsmakten.<br />
Många [1] [2] använder beteckningen kommunism om den ideologi som skapades av Vladimir Lenin och<br />
vidareutvecklades i olika riktningar av efterföljare som Lev Trotskij, Josef Stalin och Mao Zedong. Det förekommer<br />
också att länder som kallat sig → socialistiska benämns kommuniststater eftersom de haft ett styrande<br />
kommunistparti. Detta är dock enligt den marxistiska och leninistiska terminologin en självmotsägelse, då den anser<br />
att staten är ett verktyg för klassförtryck. [3] Enligt den marxistiska teorin mister staten sin funktion först när<br />
samhällsklasserna är upplösta. Därefter kan ett kommunistiskt samhälle som innebär ett stats- och klasslöst samhälle<br />
uppstå.<br />
Andra väljer istället att betona kommunismen som en praktik, en så kallad "materiell rörelse". Kommunismen ses då<br />
inte som en ideologi utan som en tendens i klasskampen, ett uttryck för arbetarklassens kamp mot lönearbetet.
Kommunism 24<br />
→ Kommunism<br />
Ideologier<br />
Anarkokommunism<br />
Eurokommunism<br />
Leninism<br />
Luxemburgism<br />
Maoism<br />
Marxism<br />
Marxism-leninism<br />
Trotskism<br />
Titoism<br />
Vänsterkommunism<br />
Basbegrepp<br />
Historisk materialism<br />
Klasskamp<br />
Kommunistparti<br />
Proletariatets diktatur<br />
Internationaler<br />
Kommunisternas förbund<br />
Första internationalen<br />
Kommunistiska<br />
Internationalen<br />
Fjärde internationalen<br />
Personer<br />
Karl Marx<br />
Friedrich Engels<br />
Vladimir Lenin<br />
Josef Stalin<br />
Mao Zedong<br />
Rosa Luxemburg<br />
Lev Trotskij<br />
Anton Pannekoek<br />
Antonio Gramsci<br />
Peter Kropotkin<br />
Relaterade ämnen<br />
→ Anarkism<br />
Antikapitalism<br />
Antikommunism<br />
Demokratisk centralism<br />
Proletär internationalism<br />
Stalinism<br />
Kommunismens historia<br />
Politisk vänster<br />
Nya vänstern<br />
Postkommunism<br />
Urkommunismen<br />
→ Socialism<br />
Politikportalen
Kommunism 25<br />
Idéhistoria<br />
Karl Marx (1818-1883)<br />
Tidiga tankar om ett samhälle grundat på egendomsgemenskap kan<br />
skönjas hos bland många andra Platon, vissa kristna tänkare, Mazdak<br />
och Thomas More såväl som hos de utopiska socialisterna. I Platons<br />
dialog Staten förordades ett samhälle med gemensamt ägande. Platon<br />
hävdade dock att köpmännen och hantverkare liksom tidigare skulle<br />
arbeta för vinnings skull, varför dialogen Staten inte har mycket<br />
gemensamt med de senare kommunistiska teorierna. I boken Utopia<br />
från 1516 beskriver Thomas More ön Utopia med idealsamhället utan<br />
privat egendom, där folk får vad de vill efter behov.<br />
Det är dock först under franska revolutionen och under 1800-talet som<br />
man kan tala om kommunism i dess nutida bemärkelse. Den tyske<br />
teoretikern Karl Marx och hans kollega Friedrich Engels var de<br />
viktigaste tänkarna inom modern kommunistisk teori. De bröt med<br />
utopismen och formulerade en, som de döpte till vetenskaplig →<br />
socialism som beskrevs i Det kommunistiska manifestet (1848), det<br />
historiskt viktigaste dokumentet för den ideologiska utformningen av kommunismen. I skriften Kritik av<br />
Gothaprogrammet från 1875 talade Marx om det framtida kommunistiska samhället. Han såg samhällsutvecklingen<br />
som en utveckling i två stadier. I det första stadiet krävs samma prestation av alla människor medan i det andra<br />
stadiet kommer produktionen "av var och en efter förmåga, till var och en efter behov". Dessa två stadier kom sedan<br />
Lenin att beteckna det "socialistiska" respektive det "kommunistiska" stadiet. Lenins "socialism" och Marx<br />
"kommunismens första fas" är dock inte identiska.<br />
Den marxistiskt kommunistiska idétraditionen kan grovt delas in i två grenar: leninistisk marxism och<br />
icke-leninistisk marxism. Leninismen är en ideologi grundad på den ryske revolutionären Lenins tolkning och<br />
utveckling av Marx tankar. Efter Lenins död inleddes en maktkamp inom kommunistpartiet mellan främst Lev<br />
Trotskij och Josef Stalin som hade olika syn på vilken väg Sovjetunionen borde välja. Stalin gick segrande ur striden<br />
och den ideologi han förespråkade brukar benämnas marxism-leninism (av dess motståndare ofta "stalinism") medan<br />
Trotskijs idéer kallas trotskism.<br />
Marxism-leninismen blev snart också den officiella benämningen på kominterns ideologi och den anammades snart<br />
av kommunistpartier världen över. Medan Marx betonade att "arbetarklassens frigörelse måste vara dess eget verk"<br />
ansåg Lenin att det kommunistiska partiet skulle ha en ledande roll i samhällsutvecklingen. Partiets funktionärer<br />
skulle visserligen väljas demokratiskt, men när de väl valts var varje partimedlem skyldig att följa de beslut som<br />
partiet fattade, en princip som kallades demokratisk centralism. Partiets funktionärer skulle enligt Lenin ses som<br />
arbetarklassens "avantgarde", det vill säga en förtrupp i revolutionen, något som kom att bli normerande för övriga<br />
kommunistiska partier.<br />
Ur marxism-leninismen växte det i Kina fram en ideologi baserad på Mao Zedongs tankar, i Väst kallad maoism. Till<br />
skillnad från marxismen så menade Mao att revolutionen i Kina borde byggas på bondebefolkningen och inte på det<br />
(i Kina försvinnande lilla) stadsproletariatet. Maoismen har senare främst fått fotfäste i tredje världen.<br />
Den icke-leninistiska marxismen, då främst representerad av råds- och vänsterkommunistiska grupper, växte fram<br />
inom kommunistpartierna vänsteroppositioner efter 1917. Rådskommunismen var starkast i Tyskland och<br />
Nederländerna och bland dess mest framträdande tänkare kan räknas Rosa Luxemburg, Anton Pannekoek och Paul<br />
Mattick. Man betonade arbetarklassens spontanitet och självständiga kamp, tog avstånd från staten och arbete inom<br />
fackföreningar och trodde på en organisationsform grundad på arbetarråd. Vänsterkommunismen är en snarlik<br />
idéströmning som främst fick fotfäste i Italien. Vänsterkommunisterna betonade att kapitalismens vara eller icke vara<br />
inte var en fråga om vem som ägde produktionsmedlen utan om arbetet och värdet härskade över de ekonomiska
Kommunism 26<br />
relationerna. Man förde därför fram vikten av att upphäva marknaden, lönearbetet och varuformen. Man tog inte<br />
heller avstånd från partitanken även om man skiljer sig från bolsjevikernas partiteori. Bland vänsterkommunismens<br />
främsta tänkare kan bland andra räknas Amadeo Bordiga. Vänsterkommunismen och rådskommunismen har varit en<br />
viktig influens för moderna anarkister, autonomister, den moderna ultra-vänstern och grupper som situationisterna.<br />
Förhållande till socialism och socialdemokrati<br />
Beteckningen socialism användes först 1834 av både Pierre Leroux i Frankrike och av anhängarna till Robert Owen i<br />
England. Beteckningen kommunism introducerades ca 1839 i Paris av flera hemliga revolutionära grupper.<br />
Under första hälften av 1800-talet användes → socialism och kommunism nästan som synonymer där socialismen<br />
ofta sågs som en idé för de intellektuella medan kommunism sågs som en lära för arbetarna. Under 1800-talets andra<br />
hälft blev ordet kommunism ovanligare och de flesta nybildade arbetarpartier med kommunistiska idéer kallade sig<br />
oftast socialistiska eller socialdemokratiska, så till exempel det tyska socialdemokratiska partiet som stod Marx och<br />
Engels nära. Först efter oktoberrevolutionen i Ryssland 1917 började flera organisationer kalla sig kommunistiska<br />
igen. I och med tredje internationalen (komintern, 1919-43) kom skillnaden mellan kommunism och<br />
socialism/socialdemokrati att ligga i hur vägen till det klasslösa samhället skulle te sig. Socialister/socialdemokrater<br />
kom att förorda icke-våld och fredliga reformer, medan kommunister förordade samhällsförändringar med hjälp av<br />
klasskamp och väpnad revolution.<br />
Kommunism som samhällsstadium<br />
"Allt fast och beständigt förflyktigas" [4] skrev Marx och Engels i Det kommunistiska manifestet. Vad de försökte visa<br />
i sina verk var just att, och hur, kapitalismen är ett historiskt övergående samhällssystem med ett logiskt slut, precis<br />
som föregående samhällssystem ehuru med ett mycket annorlunda slut. De försökte även visa på den potential som<br />
de ansåg existerade i arbetarklassens kamp, och hur denna potential skulle kunna manifestera sig själv i en<br />
revolutionär övergång från kapitalism till kommunism.<br />
Enligt revolutionära kommunister kan inte kapitalismens problem reformeras bort. Det går att skapa drägligare<br />
livsvillkor och ökat välstånd under kapitalismen, men den grundläggande klassmotsättningen och alienationen<br />
består, och därmed arbetarklassens intresse av att göra uppror.<br />
Exakt hur det kommunistiska samhället skall se ut, tycker många kommunister inte att det är värt att spekulera kring.<br />
Det är inte upp till dem att besluta om vilken form det kommunistiska samhället skall anta; det betraktas som<br />
"ideologiskt dravel" eller, för att använda Marx klassiska allegori, som att "skriva ut [...] recept för framtidens<br />
soppkök". [5] Den franske vänsterkommunisten Gilles Dauvé skriver: "kommunismen är inte ett program som man<br />
omsätter i praktiken eller får andra att omsätta i praktiken, utan en social rörelse.". Här definieras kommunismen<br />
alltså bara som negationen till detta samhälle och dess positiva definition kan bara historien visa, ingen självutnämnd<br />
världsförbättrare.
Kommunism 27<br />
Kommunism i världen<br />
Nuvarande kommuniststater<br />
Länder där det styrande<br />
kommunistpartiet är statsmakt: [6]<br />
• Folkrepubliken Kina (sedan 1949);<br />
Kinas kommunistiska parti [6]<br />
• Kuba (Kubanska revolutionen 1959,<br />
socialistisk stat utropad 1961;<br />
Kubas kommunistiska parti [6]<br />
• Demokratiska folkrepubliken Korea<br />
(sedan 1948); Koreas arbetarparti<br />
säger sig följa Juche, som officiellt<br />
är en vidareutveckling av<br />
Marxism-leninism [6]<br />
Karta som visar nuvarande stater som kallar sig kommunistiska<br />
• Demokratiska folkrepubliken Laos (sedan 1975); Laos revolutionära folkparti [6]<br />
• Socialistiska republiken Vietnam (sedan 1975); Vietnams kommunistiska parti (Nordvietnam 1954-1976) [6]<br />
I andra länder finns det kommunistiska partier som accepterat demokratins principer och deltar i ett flerpartisystem.<br />
Östblocket<br />
Östblocket eller öststaterna var en benämning på Sovjetunionen och dess satellitstater under kalla kriget. Till<br />
östblocket brukade man räkna Warszawapaktens medlemmar och ibland, beroende på sammanhang, andra länder<br />
med kommunistiskt styre såsom Kuba, Vietnam och Nordkorea. Öststaterna är en något snävare beteckning, och<br />
omfattar normalt bara de länder i östblocket som låg i Öst- och Centraleuropa.<br />
Kina räknades till östblocket så länge landet var allierat med<br />
Sovjetunionen, men efter brytningen mellan de kommunistiska<br />
regimerna i de båda länderna brukade man inte längre räkna in Kina i<br />
begreppet. Somliga ville även räkna in Jugoslavien i östblocket på<br />
grund av att även det hade en kommunistisk regim, men efterhand som<br />
landet intog en allt mer oberoende roll i relationen till Sovjetunionen<br />
och dess satellitstater sågs det vanligen som en alliansfri stat.<br />
Vissa kommentatorer har hävdat att Östblocket inte var kommunistiskt<br />
Karta över kommunismens spridning - stater som<br />
benämner/benämnde sig som kommunistiska<br />
utan statskapitalistiskt. [7] Man citerar ibland Lenins egna ord om behovet av att införa statskapitalism i Ryssland:<br />
"While the revolution in Germany is slow in "coming forth," our task is to study the state capitalism of the Germans,<br />
to spare no effort in copying it and not shrink from adopting dictatorial methods to hasten the copying of it." [8]<br />
Västeuropa<br />
Ett av Västeuropas största kommunistiska partier fanns i Italien, Partito Comunista Italiano. De nådde sin höjdpunkt<br />
i parlamentsvalet 1976 då de fick stöd av 34,4% av rösterna. I början på 1970-talet gick de i spetsen för<br />
eurokommunismen där de tillsammans med det franska (Parti communiste français) deklarerade att man tog avstånd<br />
från proletariatets diktatur och inte längre stödde Sovjetunionen som förebild. Man godtog därmed parlamentarisk<br />
demokrati som styrelseform. Liknande deklarationer hade redan tidigare gjorts av de spanska och katalanska<br />
kommunistpartierna.
Kommunism 28<br />
Sverige<br />
År 1917 splittrades den svenska arbetarrörelsen när vänsteropposition i det socialdemokratiska arbetarepartiet<br />
bildade Sveriges socialdemokratiska vänsterparti, dit majoriteten av ungdomsförbundets medlemmar anslöt sig. 1921<br />
antogs namnet Sveriges kommunistiska parti, som skulle komma att representera den svenska kommunismen. År<br />
1929 kom den största splittringen i partiets historia då Karl Kilbom och större delen av medlemmarna uteslöts av<br />
Komintern, och flera medlemmar lämnade partiet. Karl Kilbom bildade tillsammans med Nils Flyg ett eget SKP det<br />
så kallade socialistiska partiet. Sverige hade nu ett SKP i Komintern och ett utanför. Det SKP som stod utanför<br />
komintern kom att vara verksamt fram till år 1948 då det upplöstes, dessförinnan hade partiet blivit nazistiskt år<br />
1943. Det kominterntrogna SKP bytte 1967 namn till Vänsterpartiet Kommunisterna. Detta namn hade det sedan till<br />
1990 då "Kommunisterna" ströks och det nya namnet blev Vänsterpartiet.<br />
Kommunisternas största valframgång var när SKP fick 10,3 % i andrakammarvalet 1944, samt 11,2 % i<br />
kommunalvalet 1946. Kommunisterna hade även stort inflytande i de svenska fackförbunden med styrelsemajoritet i<br />
flera fackavdelningar.<br />
En annan nyckelhändelse inom svensk kommunism var metallstrejken 1945 som omfattade 120 000 arbetare.<br />
I dagens Sverige representeras kommunism av mindre uttalade kommunistpartier som Kommunistiska Partiet och<br />
Sveriges Kommunistiska Parti som har en marxist-leninistisk ideologisk politik. Även om vänsterpartiet 1990 till<br />
namnet upphörde vara kommunistiskt fortsatte flera medlemmarna i partiets ledning att kalla sig kommunister fram<br />
till 2005, och även därefter uttalade sig trogna de kommunistiska idéerna.<br />
Det finns dessutom några trotskistiska partier i Sverige, till exempel Rättvisepartiet Socialisterna, Arbetarmakt och i<br />
viss utsträckning även Socialistiska Partiet och Kommunistiska förbundet. Utöver de klassiska leninistiska partierna<br />
så finns det även ett antal icke-leninistiska kommunistiska organisationer i Sverige. Bland dessa kan räknas<br />
Folkmakt, Riff-raff, Kämpa tillsammans!, Internationella Kommunistiska Strömningen, Gatuaktionen, Roh-Nin<br />
bokförlag och Batkogruppen.<br />
En trend man kan se bland de olika socialistiska partierna, alltifrån Kommunistiska Partiet till Socialistiska Partiet, är<br />
att de ganska hårda konflikterna på 1970-talet mellan trotskism och marxism-leninism inte längre utgör någon större<br />
splittrande faktor.<br />
Kritik<br />
Kritik mot kommunism har kommit från många olika håll. Den har inkluderat flera aspekter, från exempelvis,<br />
religiösa gruppers invändningar mot kommunismens uttalade ateism och besuttnas invändningar mot att deras<br />
produktionsmedel ska konfiskeras av samhället, till socialdemokraters mot förment odemokratiska arbetsmetoder.<br />
Andra menar att kommunism inte går ihop med de mänskliga rättigheterna [9] och avsaknaden av mänskliga<br />
rättigheter bidrog till kommunismens fall. [10] [11] Kommunismen sägs inskränka också den personliga integriteten.<br />
Kritiker har också pekat på de brott som kommunistpartier i maktställning begått (till exempel i Sovjetunionen,<br />
Kampuchea (Kambodja) under Röda khmererna, Östtyskland, Kina och Nordkorea) mot befolkningen i de egna<br />
staterna, samt kommunistpartiernas i övriga länder försvar av dessa brott. Brotten som åsyftas är bland annat<br />
folkmord, varom information finns i artiklarna om staterna i fråga. Kritiken som riktats mot kommunistiska stater<br />
(som ibland kallas realsocialistiska stater eftersom det kommunistiska samhället är statslöst) kommer från både<br />
politisk höger och vänster.
Kommunism 29<br />
Se även<br />
• Anarkokommunism<br />
• Autonomism<br />
• Kritik mot kommunismen och antikommunism<br />
• Statskapitalism<br />
• Vänsterkommunism<br />
Externa länkar<br />
• Wikiquote har citat av eller om Kommunism<br />
• Omfattande marxistiskt textarkiv [12]<br />
• Brott mot mänskligheten under kommunistiska regimer [13] - Upplysningssajt hos Forum för levande historia.<br />
• Studie av de ursprungliga grundarna av vetenskapliga kommunismen [14]<br />
mwl:Quemunismo<br />
Referenser<br />
[1] Reidar Larsson: Politiska ideologier i vår tid, Studentlitteratur, 2005, sidan 58<br />
[2] Nationalencyklopedins artikel kommunism som skriver "Lenin, den moderna kommunismens grundare."<br />
[3] Det kommunistiska partiets manifest, 1848, Karl Marx och Friedrich Engels.<br />
[4] ”Det kommunistiska partiets manifest” (http:/ / www. marxists. org/ svenska/ marx/ 1848/ 04-d037. htm). Marxist Internet Archive. . Läst 20<br />
februari 2006.<br />
[5] ”Efterskrift till andra utgåvan av Kapitalets första band” (http:/ / www. marxists. org/ svenska/ marx/ 1867/ 23-d100. htm#h2). Marxist<br />
Internet Archive. . Läst 20 februari 2006.<br />
[6] Communism - MSN Encarta - (http:/ / encarta. msn. com/ encyclopedia_761572241_1____5/ communism. html#s5) "Today, single-party<br />
communist states are rare, existing only in China, Cuba, Laos, North Korea, and Vietnam".<br />
[7] Se exempelvis Mitchell, Peter R., Schoeffel, John, Att förstå makten - Noam Chomsky (2006), Ordfront, ISBN 978 91 7037-357-2, ss. 281-82.<br />
[8] Lenin, Vladimir, 'Left Wing' Childishness and Petty-Bourgeois Mentality (ursprungligen publicerat den 5 maj 1918) från Vladimir Lenin,<br />
Selected Works, Moscow: Cooperative Publishing Society of Foreign Workers in the U.S.S.R., 1935, vol. VII, ss. 351-378. Citatet är från ss.<br />
365-366; ursprunglig kursivering)<br />
[9] Museum of Communism FAQ by Bryan Caplan (http:/ / www. gmu. edu/ departments/ economics/ bcaplan/ museum/ comfaq. htm#part3)<br />
[10] Daniel C. Thomas The Helsinki Effect: International Norms, Human Rights, and the Demise of Communism<br />
[11] God Spy, Looking Back Fifteen Years: Human Dignity and the Collapse of Communism (http:/ / www. godspy. com/ reviews/<br />
Looking-Back-Fifteen-Years-Human-Dignity-and-the-Collapse-of-Communism-by-Anna-Halpine. cfm)<br />
[12] http:/ / www. marxists. org<br />
[13] http:/ / www. levandehistoria. se/ projekt/ kommunistiskaregimer<br />
[14] http:/ / www. kprf. org/ forumdisplay-f_16. html
Socialism 30<br />
Socialism<br />
Om den politiska ideologin:SocialismSocialismRiktningarAnarkismAutonomismDemokratisk socialismFrihetlig<br />
marxismFrihetlig<br />
socialismFunktionssocialismGillesocialismKommunismLuxemburgismMarknadssocialismMarxism-deleonismMarxism-leninismRel<br />
socialismSyndikalismSocialdemokratiTrotskismUtopisk<br />
socialismVetenskapMarxismInfluenserArbetarrörelsenFackföreningInternationalismUtilitarismArbetarrådIdéerEgalitarismDemokrati<br />
historiaPlanekonomiRealsocialismSocialistiska staterKritik mot socialismenGeografiska grenarAfrikansk<br />
socialismArabisk socialismEurokommunismSocialism med kinesiska särdragSocialistinternationalen redigeraDenna<br />
artikel behandlar revolutionär socialism. För reformistisk socialism, se: SocialdemokratiSocialism är en politisk och<br />
ekonomisk ideologi som syftar till att skapa det klasslösa samhället, där produktionsmedlen styr eller ägs av folket.<br />
Socialister förespråkar samhällslösningar som strävar efter största möjliga jämlikhet mellan individer och grupper av<br />
människor; klasser, könen, olika sexualiteter och etniska grupper.Socialist International (1989). Declaration of<br />
principles. Adopted by the XVIII Congress, Stockholm, June 1989. Demokratiskt beslutsfattande, betoning av<br />
politisk organisering, internationalism och solidaritet är centrala begrepp. Socialism kännetecknas av tilltron till att<br />
gruppen, kollektivet eller staten ska lösa politiska och ekonomiska problem.Uppslagsordet socialism från<br />
Nationalencyklopedins internettjänst. Hämtat 2007-12-09. Begreppet används ofta om samhällssystem där egendom<br />
och inkomst står under social kontroll istället för att vara beroende av individuella beslut och Marknad<br />
(ekonomi)marknadsmekanismer.Britannica Online Encyclopedia Gemensamt ägande förespråkas emellertid inte av<br />
alla socialister.Se exempelvis Mats Wingborgs Socialism (2001) där ägandebegreppet diskuteras och indelas i en rad<br />
underkategorier av rättigheter. Wingborg föreslår att inte alla dessa rättigheter behöver finnas i gemensam ägo i ett<br />
socialistiskt samhälle.Socialism befinner sig till vänster på den klassiska höger-vänsterskalan, till vänster om<br />
liberalismen och långt till vänster om konservatismen. Socialism förenas ofta med feminism och ekologism.<br />
Socialismens grundinställning är starkt Internationalismuniversalistisk, men i praktiken förespråkas ofta<br />
partikularistiska lösningar som kompensation för de grupper som anses vara förtryckta eller orättvist behandlade.<br />
Socialismen är en jämförelsevis handlingsorienterad ideologisk inriktning. I motsats till liberalismen omfattar<br />
socialistiska inriktningar mera sällan stora formaliserade idésystem, även om det ofta förekommer många egna<br />
begrepp. Ett undantag till detta är den socialistiska inriktningen marxism. De använda teoretiska begreppen är ofta<br />
mångtydiga och omstridda. Den ideologi som påverkat socialismen är marxismen, som utvecklades av de tyska<br />
tänkarna Karl Marx och Friedrich Engels. Den skiljde sig starkt från sina historiska föregångare och samtida<br />
konkurrerande socialistiska synsätt genom sin starka betoning av materialism och vetenskap liksom av ekonomins<br />
betydelse. Marx och Engels försökte utveckla en bred teori om Historiefilosofihistoriens lagar och visa att<br />
socialismen och kommunismen var kapitalismens nödvändiga efterföljare.Det råder ingen enighet om i vilken grad<br />
marxismen är strikt Determinismdeterministisk. De var med och grundade den Första internationalenförsta<br />
socialistiska internationalen som emellertid hade begränsad framgång på grund av splittringen mellan<br />
Anarkismanarkisterna och Marx efterföljare. "SovjetunionenDe socialistiska Sovjetrepublikernas union" var den<br />
enda officiella socialistiska nationen i världen fram till 1945.Illustrerad världshistoria, "1900-talets ideologier" -<br />
sidan 446. ISBN 978-1-4054-8220-2Den i dagsläget mest inflytelserika formen av socialism är socialdemokrati<br />
kritiserade Marxismen på en del punkter.Man tror att man genom reformer, och utan revolution, kan förändra<br />
samhället till ett klasslöst samhälle. Ordet socialism kommer från latinets ”socius”, som betyder kamrat.Michelle<br />
Bachelet är president och socialdemokratisk politiker i Chile.Senatorn Bernie Sanders är den ende socialistiske<br />
representanten i den amerikanska kongressen.Gemensamma och grundläggande ideal hos alla socialister är jämlikhet<br />
och rättvisa. De flesta håller demokrati, solidaritet, internationalism och folkstyre som centrala värden. Socialister<br />
menar att de skillnader i inkomster, förmögenheter och makt som finns mellan fattiga och rika grupper i samhället är<br />
det allvarligaste moraliska felet i samhällets organisering. Socialisters utgångspunkt är att världen som helhet liksom<br />
enskilda samhällen är orättvist organiserade. De menar att större samhällen skiktas på ett sådant sätt att stora<br />
skillnader i makt uppkommer. Typiska moderna samhällen är därför orättvisa. De fördelningar som ligger för handen
Socialism 31<br />
är inte resultatet av enskilda ansträngningar och rättvisa processer utan av slumpmässiga processer, maktskillnader<br />
eller förtryck. Ett sådant orättvist och skiktat samhälle kallas för klassamhälle. Politikens viktigaste uppgift blir att<br />
motverka eller helt ta bort dessa ojämlikheter, genom att kompensera de grupper som anses vara orättvist<br />
behandlade. Att göra så kallas för att avskaffa klassamhället. Socialister anser att det är moraliskt riktigt att<br />
omfördela resurser från sådana individer som är relativt sett rika till de som är relativt sett fattigare. De motiverar<br />
detta på flera plan. Dels så har de rika inte förtjänat sina nuvarande tillgångar på ett rättvist sätt, utan ofta på grund<br />
av arv eller slump. Dels så skulle den samlade samhällsvinsten eller nyttan bli större om de fattiga får större medel,<br />
eftersom de har större behov av dessa. En viktig princip för ekonomiskt orienterade socialister är lagen om<br />
marginalnyttaavtagande marginalnytta. Det vill säga det samband som säger att när mängden av en vara ökar, så<br />
minskar användbarheten för varje enhet som läggs till.En genomgående drag i socialistiska rörelser är betoningen av<br />
gemensam politisk organisering. På grund av att socialister organiserar individer som är relativt sett fattiga försöker<br />
man uppnå förändring genom att istället samla stora grupper. Det är vanligt att socialister förespråkar deltagande<br />
demokrati. Man vill att individer och grupper med liten politisk makt ska delta i politiken i lika hög grad som<br />
ekonomiska eliter gör. Nästan alla moderna socialistiska rörelser arbetar mycket aktivt med deltagande demokrati<br />
inom rörelsen. Ofta läggs stor möda på att organisera deltagande och inflytande i organisationen så jämlikt som<br />
möjligt. Den politiska organiseringen sker främst inom politiska partier och samarbete med fackföreningar är mycket<br />
vanligt. Jämställdhet mellan kvinnor och män har sedan länge varit ett centralt drag inom socialismen, och<br />
jämförelsevis många socialistiska företrädare har varit kvinnor. Under de senare decennierna har begreppet feminism<br />
blivit allt vanligare. Även homosexuellas rättigheter försvarades tidigt av radikala socialister. Socialistisk feminism<br />
är en av de största grenarna av feminismen. Några företrädare är Sheila Rowbotham liksom de historiska Clara<br />
Zetkin och Alexandra Kollontaj. En annan central idé är internationalismen. Många socialister ser nationalstater som<br />
en källa till problem som kolonialism, förtryck och krig. Vidare så försvagar nationsgränserna solidariteten mellan<br />
relativt sett resurssvaga människor som socialister menar sig företräda. Internationalismen är även en utvidgning av<br />
rätteviseidealet, där man menar att rättvisa inte bara bör råda inom enskilda länder utan mellan alla folk och delar av<br />
jorden. Internationalismen har även varit viktig som organisationsprincip. Det har dock även funnits många<br />
socialistiska rörelser som kombinerat socialism med sjävstyre eller nationalism, särskilt utanför Europa.<br />
Socialistsymbolen den röda stjärnan har givits många betydelser, varav en där spetsarna representerar de fem<br />
fingrarna i en arbetares hand.Wende, Lisa Michelle (2007). The Political Identity of the Popular Assembly of the<br />
Peoples of Oaxaca. i Fitzpatrick et al (2007). Maxwell Review: Journal of Scholarship and Opinion, Sping 2007, sid<br />
74. Maxwell School of Citizenship & Public Affairs. Syracuse: Syracuse University. Maxwell review<br />
PDFMarxistiska element i socialismen betonar kollektivet som organisatorisk bas, att samhället måste analyseras<br />
utifrån grupptillhörighet, och där motsättningarna mellan klasser är den absolut viktigaste politiska dimensionen.<br />
Andra, bland annat frihetliga socialister, utgår från individen som bas och ser kritik mot stat, byråkrati och maktens<br />
existens av samma vikt som klassmotsättningarna. Förhållningssättet till detta kollektiv ska vara<br />
solidaritetsolidariskt. Integration (samhälle)Integration av ekonomiskt svaga har alltid varit en central punkt i<br />
socialistiska program, på senare år har det även gällt medicinskt handikappade och missanpassade individer. Strävan<br />
efter en balans mellan offentlig styrning, kollektivism, tolerans och arbetarstyre, är ett återkommande ämne för<br />
debatt bland reformismreformistiska och frihetliga socialister och i kritiken mot kommunismen. Många socialistiska<br />
tänkare grundar sin människosyn på uppfattningen att människans väsen är samverkande, och att konkurrens mellan<br />
människor begränsar möjligheten till samverkan. Detta grundar man till viss del på uppfattningen att människor<br />
under Jägare-samlarejakt- och samlarstadiet antas ha levt under egendomsgemenskap, vilket socialister vanligtvis<br />
kallar för urkommunismen. Ordet kollektivism används sällan av socialister själva, och ordet anses av vissa som ett<br />
negativt laddat ord. Idag hörs benämningen främst bland socialisters meningsmotståndare, men har även förekommit<br />
inifrån. Det finns socialister, som motsatt sig kollektivism och planekonomi, främst anarkister som Pierre Joseph<br />
Proudhon. Klasskamp är enligt den socialism som utgår från Marx den kamp som ständigt pågår mellan den<br />
härskande och den utsugna klassen, vilket under kapitalismen motsvaras av kampen mellan arbete och kapital.<br />
Arbetarklassen utgörs av de produktiva arbetarna, och kapitalet utgörs av dem som äger produktionsmedel.
Socialism 32<br />
Socialister anser sig arbeta för att stärka arbetarklassens politiska, ekonomiska och sociala intressen och ser<br />
liberalismen, konservatismen med flera som ideologier som arbetar för att stärka borgarklassens intressen.<br />
Marxism-leninismen och vissa andra socialistiska riktningar anser att arbetarklassens seger är oundviklig, den är<br />
alltså determinismdeterministisk, eller egentligen monodeterminismmonodeterministisk. Den ursprungliga<br />
kommunistiska uppfattningen var dock paradeterminismparadeterministisk och föreställde sig även möjligheten att<br />
arbetarklassen lider nederlag, vilket Rosa Luxemburg formulerade som att valet stod mellan "socialism eller<br />
barbari". Enligt Leo Trotskij och trotskismtrotskisterna så är nu även barbariet ett omöjligt alternativ och olika försök<br />
till att ställa upp en ny paradeterministisk formel har gjorts, exempelvis menar många trotskistiska riktningar att valet<br />
idag står mellan "socialism eller förintelse". Religiös socialism är en term som används för att beskriva olika former<br />
av socialism som bygger på religionreligiösa värderingar. Flera stora religioner innehåller idéer om samhället som är<br />
kompatibla med socialistiska principer och därför har socialistiska rörelser bildats inom dessa religioner.Exempel på<br />
religiös socialism: Buddistisk socialismIslamsk socialismJudisk socialismKristen socialismEn faktor som förenar<br />
många av dess riktningar är kravet på ett annat samhällssystem än kapitalismen. Exempelvis vill de flesta<br />
socialdemokrater nå detta genom reformer (reformism) men önskar behålla marknadsekonomi i ett socialistiskt<br />
samhälle. Kommunister eftersträvar i allmänhet en revolution som skall leda till det totala avskaffandet av<br />
kapitalism, medan demokratiska kommunister vill avskaffa kapitalismen med folkligt stöd. SyndikalismSyndikalister<br />
vill skapa ett socialistiskt samhälle utan egentlig statsmakt där istället den största makten ligger hos fackföreningar;<br />
statens bortdöende ser kommunister inte som möjligt förrän i ett senare utvecklingsskede. De olika socialistiska<br />
riktningarna har haft olika filosofiska inriktningar. Den mest utvecklade och tongivande har varit marxismens<br />
dialektisk materialismdialektiska materialism (även kallad historiematerialismen då den tillämpas politiskt), som<br />
Marx utvecklade utifrån den tyske filosofen Hegels objektiv idealismobjektivt idealistiska dialektik. Den dialektiska<br />
materialismens mest särskiljande drag är att den ersätter Hegels objektiva ande som materiens existensform och<br />
ursprung med själva rörelsen som materiens existensform. De äldsta socialistiska tänkarna kom av Karl MarxMarx<br />
att kallas utopiska socialister, till dessa hörde Henri de Saint-Simon, Robert Owen och Charles<br />
Fourier.Encyclopædia Britannica, på internet, 12 augusti 2008, uppslagsord: utopian socialism De utopiska<br />
socialisterna trodde att ett socialistiskt samhälle kunde skapas i princip när och var som helst.Nationalencyklopedin,<br />
på internet, 12 augusti 2008, uppslagsord: utopisk socialism Å andra sidan uppstod en form socialism som efter<br />
Marx kom att kallas för marxism, som betonar de historiska och materiella förutsättningarna för socialism.<br />
Företrädarna för marxismen kom att se den utopiska socialismen som ett förstadium till sin egen socialism. För<br />
reformistisk socialism, se: Socialdemokrati. Den i dagsläget mest inflytelserika formen av socialism är<br />
socialdemokrati kritiserade marxismen på en del punkter. Man tror att man genom reformer, och utan revolution, kan<br />
förändra samhället till ett klasslöst samhälle. Rosa Luxemburg, tysk socialist i<br />
SpartakusförbundetAnarkismAnarkister vill omgående avskaffa staten och istället införa direktdemokrati och<br />
självförvaltning, och den största rörelsen inom denna ideologi är numera vad som brukar kallas frihetlig socialism.<br />
Den politiska makten måste, menar denna rörelse, decentraliseras radikalt och beslutsrätten sedan finnas kvar i de<br />
minsta enheterna, som också ska styra ekonomin. Samordning sker genom rådsfederationer lokalt, regionalt,<br />
nationellt och internationellt. Begreppet frihetlig socialist har fått ett stort uppsving i Sverige under senare år, delvis<br />
till följd av påverkan från liberalism och nyliberalism. Termen "socialism" används också inom Marxismmarxistisk<br />
terminologi som namnet på det samhällsstadium som efterträder kapitalismen - där den Borgarklassborgerliga<br />
klassen är den härskande - och föregår kommunismen, det klasslösa samhället. Under socialismen tar arbetarklassen<br />
makten och bildar det övergående "proletariatets diktatur" varpå staten med tiden enligt teorin avvecklas naturligt. I<br />
den marxistiska teorin finns olika typer av revolutioner definierade. Den revolution som borgarklassen genomförde i<br />
Västeuropa då den krossade feodalismen kallas för "demokratisk revolution" och den typ av revolution som är tänkt<br />
att genomföras i demokratiska länder kallas för "socialistisk revolution". Man menar att den demokratiska<br />
revolutionen handlade om formella rättigheter såsom likhet inför lagen eller allmän rösträtt, nationellt oberoende<br />
medan den socialistiska revolutionen handlar om saker som arbetarnas rätt att leda och fördela arbetet, avskaffandet<br />
av privat egendom och andra saker som överför samhällsmakten i arbetarklassens händer. I de länder där
Socialism 33<br />
demokratiska revolutioner ej genomförts, framför allt tredje världen, ansåg många socialister att det som står först på<br />
dagordningen är en demokratisk revolution, och att den socialistiska revolutionen inte kan bli aktuell förrän den<br />
demokratiska revolutionen förverkligats. De socialister som förespråkar att den socialistiska revolutionen kan<br />
genomföras direkt kallas maoister, eller guevaraister. Maoismen hade ett stort inflytande under en mycket kort<br />
period, men har därefter helt försvunnit. Trotskisterna anser att det idag är omöjligt att skapa fullbordade<br />
demokratiska revolutioner eftersom detta kräver att landet uppnår ett nationellt oberoende, vilket trotskisterna menar<br />
är omöjligt med den sammanflätade världsmarknad och starka imperialistiska nationer som finns. Därför vill de<br />
genomföra socialistiska revolutioner även i länder som ännu inte haft några demokratiska revolutioner. Detta<br />
genomförande av två steg i ett kallar man för den permanent revolutionpermanenta revolutionen. Marxisternas syn<br />
på det socialistiska samhällsstadiet är att det utgör en övergångsfas där resterna av klassamhället ska upplösas och<br />
statsmakten stärkas. I länder där kommunistiska partier varit statsbärande har statsmakten ofta ökat kraftigt. De flesta<br />
socialister anser att staten måste stärkas kraftigt för att det klasslösa samhället ska kunna uppnås. Enligt marxisterna<br />
är staten ett vapen mot klassmotsättningarna, verktyget för en "klass" nedtryckande av en annan. Subcomandante<br />
Marcos i Chiapas 1999Socialister strävar efter största möjliga jämlikhet och ibland avskaffandet av det privata<br />
ägandet över produktionsmedlen. Detta menar många åstadkommes genom planekonomiplanerad ekonomi som<br />
avser utjämna sociala och ekonomiska olikheter. Genom att centrala ekonomiska beslut styrs av demokratiskt<br />
tillsatta beslutsfattare kan de förhindras från att upprätthålla ojämlik fördelning. Dessutom kan vissa delar av<br />
ekonomin skötas mer effektivt med hjälp av stordrift. På så sätt kan klassamhället avskaffas. Genom att upprätta en<br />
planekonomi avser man också överföra den dagliga kontrollen över drift och produktion till de arbetande, som sedan<br />
samordnar sin produktion i en långsiktig plan. Karl Marx skrev att under socialism arbetar människor efter förmåga<br />
och får efter arbetsinsats, för att senare under kommunism, när samhället präglas av överflöd, arbeta efter förmåga<br />
och få efter behov. Det finns dock socialister som inte ser planekonomi som ett medel för att slå ner på<br />
klassamhället, utan förordar en marknadsekonomi, oftast återfinns dessa bland<br />
Marknadssocialismmarknadssocialister och vissa anarkister. Vissa socialister menar att socialismen redan idag<br />
invaderar det kapitalistiska samhället och att gigantiska privata företag inom sig har börjat bygga planekonomier, om<br />
än i kraftigt förvrängd och byråkratiserad form. Teorin om att kapitalismens sönderfall tvingar kapitalistklassen att<br />
släppa fram vissa element av socialism, kallas Invaderande socialismden invaderande socialismen, och myntades av<br />
Friedrich Engels. Många gånger har dock stater som betecknat sig själva som socialistiska, haft en blandekonomi<br />
(till exempel med kollektivt ägande och marknadsekonomi), eller en uttalad marknadsekonomi. Socialistiska<br />
tankegångar kan spåras ända tillbaka till Platons verk Staten där han presenterar sin idealbild av ett samhälle. Ett av<br />
de grundläggande dragen hos detta samhälle är just egendomsgemenskap.Det tyska bondeupproret under 1500-talet<br />
gick fram under den förvånansvärt moderna devisen Omnia Omnibus vilket är latin för "Allt åt alla!" Den engelska<br />
gruppen Diggers skulle närmast kunna kallas "agrarkommunistisk" med sina krav på allmänt ägande och bruk av<br />
jorden. Den första historiskt belagda förekomsten av termen "socialism" är från 1753, då på latin och i nedsättande<br />
mening. Några år senare användes det för första gången på italienska. En utopi är ett tänkt idealsamhälle. Till<br />
definitionen hör också det faktum att utopin anses vara omöjlig att realisera i ett längre perspektiv. Utopin speglar<br />
människors hopp och längtan och är väsentlig ur ett visionärt perspektiv; mycket av det som nyligen betraktats som<br />
science fiction har blivit verklighet. Det visionära elementet hos socialismen kvarstår tillsammans med de mer<br />
vetenskapliga ambitionerna. Till de klassiska utopisterna räknas vanligen Charles Fourier, Robert Owen, Henri de<br />
Saint-Simon och Nils Herman Quiding. Deras utopier omfattade ofta storstilade byggnadsprojekt, där man sökte<br />
inrätta ett idealsamhälle i lämplig miljö och praktisera olika kollektiva levnads- och produktionssätt. En del av dessa<br />
projekt var isolerade, excentriska och kortlivade, medan andra finns kvar än i dag i någon form; Josiah Warrens<br />
anläggning är ett exempel. Thomas More, William Morris, Edward Bellamy, Charlotte Perkins Gilman och Ursula<br />
Le Guin är några av den litterära socialistiska utopismens intressantaste namn.Antonio Gramsci, italiensk socialist<br />
som varnade för falskt medvetande.Den första socialistiska internationalen, Internationella arbetarassociationen,<br />
gjorde anspråk på att försöka samla alla världens socialister i en organisation, men redan på ett tidigt stadium kom<br />
dess anhängare att delas upp i två läger: den anarkistiska delen och den kommunistiska, där den senare ansåg att en
Socialism 34<br />
arbetarstyrd stat eller arbetarstat och att en ekonomi som präglas av statsegendom är ett nödvändigt steg på vägen till<br />
avskaffandet av Social klassklassamhället. Den kommunistiska grenen företräddes inom Internationella<br />
arbetarassociationen främst av Karl Marx och Friedrich Engels. Denna gren kom att bli den dominerande och den<br />
splittrades i sin tur upp i två delar: den reformistiska socialdemokratin och den revolutionära socialismen.<br />
Socialdemokratin kom att ta avstånd från de flesta av Marx och Engels grundtankar och under 1900-talet övergick<br />
man i många länder gradvis till att tala om kapitalism med socialistiska inslag (genom till exempel progressiv<br />
inkomstskatt och offentlig sektor). Den frihetliga grenen leddes inom Internationella arbetarassociationen främst av<br />
Michail Bakunin. Denna gren var mycket löslig och kom att breddas under 1900-talet till att innefatta allt från<br />
anarkosyndikalism till anarkoprimitivism. Den frihetliga socialismen har kommit att få fotfäste även utanför<br />
arbetarrörelsen, i rörelser som växte fram samtidigt som välståndet ökade i västvärlden, till exempel miljörörelsen,<br />
djurrättsrörelsen och kvinnorörelsen. Den frihetliga socialismen har gjort sig gällande utanför parlamentarismens<br />
domäner, varför den också räknas som utomparlamentarisk. Andra internationalen, socialistisk organisation bildad<br />
1889 i Paris. En sammanslutning av europeiska socialdemokratiska organisationer. Vid den här tiden var de<br />
socialdemokratiska partiorganisationerna revolutionära och inneslöt dem som efter utbrottet av första världskriget<br />
1914 och de ställningstaganden som Andra internationalens partier då gjorde till förmån för "sina" länders<br />
krigsinsatser, skulle bryta sig ut och så småningom börja kalla sig kommunister. Till skillnad från i Första<br />
internationalen ingick inte syndikalistiska och anarkistiska organisationer. Che Guevara, revolutionär socialist som<br />
dödades i Bolivia.Tredje internationalen, ofta kallad Komintern efter Kommunistiska internationalen var en<br />
sammanslutning av kommunistiska partier i världen, där medlemspartierna utgjorde sektioner i ett<br />
världsomspännande kommunistparti. Internationalen bildades under ledning av Grigorij Zinovjev i Moskva 1919,<br />
och upplöstes av Josef Stalin 1943. Högkvarteret var placerat i Moskva, och den mest långvariga av dess ordförande<br />
var den bulgariske kommunisten Georgi Dimitrov (1934-1943). Fjärde Internationalen, internationell<br />
samarbetsorganisation för trotskistiska partier i olika länder grundad av Leo Trotskij och andra kommunister 1938<br />
efter att dessa uteslutits ur Ryska kommunistpartiet under Stalin. Fjärde Internationalen har idag<br />
medlemsorganisationer i ett femtiotal länder, med de största organisationerna i Frankrike, Brasilien, Sri Lanka och<br />
Filippinerna. Socialistiska Partiet är Fjärde internationalens sektion i Sverige. Central planering eller anarkistisk<br />
koordinering kräver omfattande kunskap om framtiden för att fatta bra beslut. Men central planering eller anarkistisk<br />
koordinering måste man ofta välja en eller några få lösningar. Dessa lösningar, säger kritikerna, kommer ofta att vara<br />
dåliga på grund av de dåliga förutsägelserna. Socialisterna själva däremot, hävdar att socialismen inte innebär någon<br />
extrem planekonomi där man försöker förutsäga allting och man motsäger sig inte alltid flera försök på lösningar till<br />
samma problem. Cornelius Castoriadis och rådssocialisterna tillbakavisar också dessa invändningar och beskriver<br />
hur de kan hanteras.Cornelius Castoriadis: Arbetarråd och ekonomin i ett självförvaltat samhälle, Lund 2007.Kritiker<br />
till socialismen menar att historiska försök att skapa helt socialistiska samhällen har varit i bästa fall kortlivade eller<br />
misslyckade, och i värsta fall resulterat i omfattande förtryck. Ett flertal exempel på detta tas upp, Sovjetunionen och<br />
Östeuropa före 1989, liksom Kina och många utvecklingsländer är vanligt förekommande. Socialister försvarar sig<br />
med att det aldrig har funnits ett riktigt socialistiskt samhälle eller att de förespråkar helt andra samhällen än de som<br />
exemplifieras. Engels skrev däremot "Beskrivning av de under senare tid bildade och fortfarande bestående<br />
kommunistiska kolonierna", där han skriver om kolonier i Amerika och England som på hans tid var<br />
kommunistiska/socialistiska.Texten återfinns här.Ludwig von Mises publicerade 1920 artikeln Economic Calculation<br />
In The Socialist Commonwealth Economic Calculation In The Socialist Commonwealth där han argumenterade att<br />
utan marknadens prismekanism så är rationell allokering av kapital omöjlig. Friedrich von Hayek argumenterade i<br />
The Use of Knowledge in Society (1945) likt Mises för att prissystemet var nödvändigt för att synkronisera lokal och<br />
personlig information och på så sätt möjliggöra effektivt samarbete i samhället. Utan ett prissystem så kommer<br />
planerare inte ha den information de behöver för att ta rationella ekonomiska beslut. Hayek framhöll i Vägen till<br />
träldom från 1944 att socialism och central planering ofrånkomligen leder till en totalitär stat. Den reformistiska<br />
såväl som den anti-auktoritära socialismen framstår snarast, menar socialisterna, som ett alternativ till den totalitära<br />
marknadsekonomin. Nationalekonomen Michael Albert har utvecklat den s.k. deltagande ekonomin (Parecon).
Socialism 35<br />
Albert, Michael: Parecon – Deltagarekonomi. Livet efter kapitalismen. Ordfront 2004. och nationalekonomerna<br />
Cockshott, Paul & Cottrell, Allin har visat hur planekonomi förenat med direktdemokrati kan fungera i ett modernt<br />
samhälle. Cockshott, Paul & Cottrell, Allin: ’’Planhushållning och direktdemokrati.’’ Manifest 2002.Lista över<br />
socialistiska organisationer i SverigeLista över socialistiska tidningar i<br />
SverigeEgalitarianismSocialdemokratiMarxismKommunismAnarkismAnarkistinternationalenSyndikalistinternationalenSocialistinter<br />
(Reformistisk) RealsocialismKomintern (Stalinistisk) Socialistinternationalen Wikiquote har citat av eller om<br />
SocialismUppslagsordet socialism från Nationalencyklopedins internettjänst. Hämtat 2007-12-21.Uppslagsordet<br />
socialism från Britannica Online Encyclopedia. Hämtat 2007-12-21.Almqvist & Wiksell Förlag AB: "Lilla Focus".<br />
Stockholm. Bokia: "Illustrerad Världshistoria". Svenska utgåvan 2006. ISBN 1-4054-8220-6, ISBN<br />
978-1-4054-8220-2 Castoriadis, Cornelius : Socialismens innehåll. Arbetarpress 1973.Holt(red.):Socialismen i det<br />
tjugoförsta århundradet. En antologi om Venezuelas väg till socialismen. Kvarnby folkhögskola 2007.<br />
mwl:Socialismo<br />
Referenser<br />
[1] http:/ / sv. wikipedia. org/ w/ wiki. phtml?title=mall:Socialism& amp;action=edit<br />
[2] Socialist International (1989). Declaration of principles (http:/ / www. socialistinternational. org/ viewArticle. cfm?ArticleID=31). Adopted<br />
by the XVIII Congress, Stockholm, June 1989.<br />
[3] Uppslagsordet socialism från Nationalencyklopedins internettjänst. Hämtat 2007-12-09.<br />
[4] Britannica Online Encyclopedia<br />
[5] Se exempelvis Mats Wingborgs Socialism (2001) där ägandebegreppet diskuteras och indelas i en rad underkategorier av rättigheter.<br />
Wingborg föreslår att inte alla dessa rättigheter behöver finnas i gemensam ägo i ett socialistiskt samhälle.<br />
[6] Det råder ingen enighet om i vilken grad marxismen är strikt deterministisk.<br />
[7] Illustrerad världshistoria, "1900-talets ideologier" - sidan 446. ISBN 978-1-4054-8220-2<br />
[8] Wende, Lisa Michelle (2007). The Political Identity of the Popular Assembly of the Peoples of Oaxaca. i Fitzpatrick et al (2007). Maxwell<br />
Review: Journal of Scholarship and Opinion, Sping 2007, sid 74. Maxwell School of Citizenship & Public Affairs. Syracuse: Syracuse<br />
University. Maxwell review (http:/ / student. maxwell. syr. edu/ maxreview/ editions/ 2007edition. pdf#page=72) PDF<br />
[9] Encyclopædia Britannica, på internet (http:/ / www. eb. com), 12 augusti 2008, uppslagsord: utopian socialism<br />
[10] Nationalencyklopedin, på internet (http:/ / www. ne. se), 12 augusti 2008, uppslagsord: utopisk socialism<br />
[11] Cornelius Castoriadis: Arbetarråd och ekonomin i ett självförvaltat samhälle, Lund 2007.<br />
[12] Texten återfinns här (http:/ / marxistisktforum. cjb. net/ bokarkiv/ 0027. htm).<br />
[13] Economic Calculation In The Socialist Commonwealth (http:/ / www. mises. net/ econcalc. asp)<br />
[14] Albert, Michael: Parecon – Deltagarekonomi. Livet efter kapitalismen. Ordfront 2004.<br />
[15] Cockshott, Paul & Cottrell, Allin: ’’Planhushållning och direktdemokrati.’’ Manifest 2002.<br />
[16] http:/ / www. socialistinternational. org/
Fascism 36<br />
Fascism<br />
Fascism är en auktoritär politisk ideologi som har sitt ursprung i Benito Mussolinis fascistiska<br />
rörelse Partito Nazionale Fascista i Italien från 1920-talet och fram till och med andra<br />
världskriget. Fascismen förknippas ofta med en massrörelse och meningen att individen är<br />
underställd statens behov. Fascismen vill vidare ofta skapa en stark nationell identitet. Olika<br />
forskare framhåller olika karaktäristiska egenskaper hos fascismen, men vanligt<br />
förekommande är nationalism, starka auktoriteter och totalitära system, militarism,<br />
antikommunism, kollektivism, korporativism, populism och motstånd mot ekonomisk och<br />
politisk → liberalism. [1] [2] [3] [4] [5] [6] Fascismen var vidare antidemokratisk, antisocialistisk<br />
och antikapitalistisk [7] med starka nationalistiska drag men utan någon framträdande<br />
ideologisk rasism. [8] Till detta kom också mått av social radikalism. Korporativism är ett annat<br />
gemensamt mönster för ett flertal fascistiska regimer.<br />
Enligt en marxistisk doktrin anses fascismen vara kapitalismens yttersta motreaktion mot<br />
strävanden att upprätta ett socialistiskt samhälle. Inom det gamla Östblocket användes<br />
Fasces.<br />
uttrycket "fascist" synonymt med nazistiska och övriga högerradikala och auktoritära ideologier, vilket skapat en stor<br />
förvirring inom vilken ideologi som ska betraktas som fascistisk.<br />
Fascismens ursprung<br />
Fascismen hade sitt ursprung i den italienska nationalismen under första världskriget och grundades av nationalisten<br />
och före detta socialisten [9] Benito Mussolini. I mars 1919 startades de första kampgrupperna, de så kallade Fasci di<br />
Combattimento, som främst utgjordes av krigsveteraner. [10] [11] Partiet hade som symbol ett spöknippe, fascis (fasces<br />
i plural) av den typ som bars av liktorerna i antikens Rom, vilket kom att ge rörelsen dess namn. De svarta<br />
uniformerna som medlemmarna bar var närmast inspirerade efter anarkistiskt mönster.<br />
Mussolini och fascisterna agiterade mot kommunismen och socialismen [12] och genom de så kallade<br />
stormavdelningarna, squadre d'azione, terroriserade man sina politiska fiender; mordet på socialistledaren Giacomo<br />
Matteotti 1924 kan ses som klimax på denna utveckling. De sociala och ekonomiska orolighterna i början 1920-talet<br />
och den så kallade marschen mot Rom 1922 förde fascisterna till regeringsmakten, till en början i koalition med<br />
borgerliga partier, för att därefter vinna absolut kontroll, dock i samexistens med kungahuset och katolska kyrkan.<br />
Fascismen hämtade bland annat inspiration från den revoloutionära syndikalismen [13] som förspråkade att samhället<br />
skulle styras genom fackföreningarna, men i motsättning till syndikalismens principer förespråkade fascisterna<br />
framför allt statsmakt. Genom detta anknöt man också till den organiska samhällsynen och korporativismen (av<br />
latinets corporo 'göra till kropp'), företrädd av konservativa politiska teoretiker som Adam Müller och Friedrich<br />
Hegel (se Korporativism). Den fascistiska rörelsen betonade polismakt och ordning på bekostnad av demokrati och<br />
frihet, och en korporativ (dock icke-demokratisk) ekonomisk politik. Den italienska fascismen visade till en början<br />
inga tecken på antisemitism [14] till skillnad från den tyska nazismen. Enligt militären och historikern Eddy Bauer<br />
saknades antisemitismen i den fascistiska ideologin. [15] I stormavdelningarna fanns det, även om de var få till antalet,<br />
judiska så kallade "squadrista", det vill säga judiska fascistiska svartskjortor som deltog i gatustriderna mot<br />
kommunister och socialister.<br />
Syndikalisten Georges Sorels revolutionära teorier med en stark tro på våldet och dennes, liksom Friedrich<br />
[16] [17] [18] [19]<br />
Nietzches, idé om "övermänniskan" kom att spela en stor roll vid skapandet av den fascistiska läran.<br />
Med sin betoning av myten och med sin antiintellektualism skapade Sorel en av fascismens grundvalar. [20] Den förre<br />
syndikalisten Michele Bianchi och futurismens skapare Filippo Tommaso Marinetti brukar räknas till stiftarna av<br />
fascismen. [21] , liksom nationalisten och diktaren Gabriele D'Annunzio. [22] Som framträdande uttolkare av<br />
fascismens idéer bör även filosofiprofessorn och nyhegelianen [23] Giovanni Gentile nämnas. Fascisterna stödde
Fascism 37<br />
elitteorin och hänvisade bland annat till den tyske sociologen Robert Michels. Michels som tidigare varit socialist<br />
blev senare medlem i det italienska fascistpartiet.<br />
Definition<br />
Det finns många olika uppfattningar i den historiska och samhällsvetenskapliga litteraturen om hur termen fascism<br />
ska definieras, vad som är fascism, och vad som inte är det.<br />
I överförd bemärkelse har icke-demokratiska styrelseformer som betonar våldets rätt över demokratin och friheten<br />
kallats fascistiska. Beteckningen ”fascist” används ibland som ett skällsord om politiska motståndare. Forskare inom<br />
området har något olika definitioner av vad fascism är. Samlande är dock nationalismen, totalitarismen och den<br />
antidemokratiska inställningen som utmynnar i ledarprincipen (i Tyskland führerprincipen) där man enligt den<br />
fascistiska teorin väljer den bäst lämpade mannen att oinskränkt styra staten. Vissa lägger även till →<br />
konservatismen; ett exempel på detta är sociologiprofessor Göran Dahl vid Lunds universitet, som forskat inom<br />
radikalkonservatism och fascism, och som enligt honom står nära varandra rent ideologiskt. Idéhistorikern Sven-Eric<br />
Liedman menar att fascismen delar synen på statens överordning med konservatismen, men att fascismen i vidare<br />
mening (inklusive tysk nationalsocialism) skiljer sig från den föregående i det att staten för fascismen är ett verktyg<br />
för folket eller rasen. [24] Dock skall framhållas att Mussolini ursprungligen avvisade de nazistiska tankarna på<br />
”herrefolket” och den ”ariska rasen” [25] För den italienska fascismen var folket först och främst en historisk enhet,<br />
medan den för nazismen var en biologisk. [26] Då fascismen till sin väsen var revolutionär har benämningar som<br />
”högerradikalism” använts vid beskrivningen av den, liksom för övrigt ”ultrakonservatism” och ”högerextremism”. [27]<br />
En mer stringent definition av den utomitalienska fascismen, kallad generisk fascism, har presenterats av den<br />
brittiske statsvetaren Roger Griffin. Griffin betecknar i sin definition fascismen som varande "populistisk<br />
ultra-nationalism".<br />
Den amerikanske historikern Robert O. Paxton ger en arbetsdefinition av fascism som "en form av politiskt beteende<br />
som markeras av en besatthet med samhällets förfall, förnedring eller förföljelse och av en kompenserande dyrkan<br />
av enhet, energi och renhet, i vilket ett massbaserat parti av hängivna militanta nationalister som arbetar i ett<br />
olustigt men effektivt samarbete med traditionella eliter överger demokratiska friheter och eftersträvar sina mål av<br />
intern rensning och extern expansion med våld och utan etiska och lagliga begränsningar". [28]<br />
Den svenska historikern Carl Grimberg (1875-1944) definierar det fascistiska systemet så här: "Systemet var<br />
auktoritärt: makten utgick från ledaren och fortplantade sig ner genom det fascistiska partiets leder. Systemet var<br />
likaledes totalitärt: staten inskränkte sig inte till att leda förvaltningen utan ville även behärska andra områden, som<br />
organisationslivet, barnuppfostran, kulturlivet och så vidare..." [29] . Grimberg säger vidare att "den lära som<br />
inpräntades i medborgarna var hoprafsad från många håll, lite Machiavelli och lite Nietzsche, lite syndikalism och<br />
mycket nationalism" [30] .<br />
Den amerikanska historikern Stanley G. Payne definierar fascismens ekonomi som "ett nationallt ekonomiskt system<br />
som är starkt reglerat, integrerat och omfattar olika samhällsklasser, vare sig systemet kallas korporativt,<br />
nationalsocialistiskt eller nationalsyndikalistiskt". Han anser också att motstånd och fientlighet mot liberalism,<br />
kommunism och konservatism är ett centralt inslag i fascismen. [31]<br />
I artikeln om fascismens lära (Doctrine) i den av Giovanni Gentile grundade Enciclopedia Italiana beskrev<br />
Mussolini fascismen 1932 som ”negationen av → socialism, demokrati och → liberalism” [32] , och som ett<br />
tillbakaförande av de "demo-liberala" idéer som hade sitt ursprung i franska revolutionen 1789 (jfr. ”frihet, jämlikhet,<br />
broderskap”); ”Politiska doktriner passerar, nationen består.” [33] Det tjugonde seklet skulle bli ”auktoritetens” och<br />
”högerns” århundrade, ”ett fascistiskt sekel”. [34]
Fascism 38<br />
Den fascistiska staten<br />
Partito Nazionale Fascista bildades 1921 och fascismen formerades då till ett parti. [35] 1922 proklamerades<br />
revolutionen och en kommitté skapades med Michele Bianchi, Emilio De Bono, Italo Balbo och Cesare De Vecchi i<br />
ledningen. [36] I oktober 1922, efter "marschen mot Rom" gav kungen Mussolini i uppdrag att bilda ny regering. [37]<br />
[38] Det italienska parlamentet gav i november 1922 Mussolini extraordinära fullmakter fram till 1924. [39] Med 65%<br />
av rösterna vann fascisterna valet år 1924 [40] ; detta val betecknas dock inte som fritt, anklagelser om valfusk fördes<br />
fram. [41] Under andra halvan av 1920-talet förbjöds andra politiska partier, yttrandefriheten samt<br />
organisationsfriheten. [42]<br />
De fascistiska fackföreningarna kom från 1926 att vara de enda tillåtna med fascister som förtroendemän. [43] Genom<br />
den nya grundlagens, Carta del Lavoro, antagen 1927, bestämmelser rörande arbets- och näringslivet<br />
sammanfogades arbetsgivare och arbetstagare i syndikat, därefter i korporationer, ett för varje näringsgren. 1928<br />
förklarade Mussolini, med anledning av det nya systemet, att den fascistiska staten nu hade växlat över från<br />
1800-talets kapitalism till 1900-talets korporativa. [44] Vidare hävdade han att problemen emellan arbetstagare och<br />
arbetsgivare nu var borta och därmed hade grunden för marxismen (jfr. begreppet "klasskampen") försvunnit. [45]<br />
1939 tillkom en ändring i konstitutionen där den korporativa staten fullt ut kom att genomföras också på lagstivtande<br />
nivå; deputeradekammaren försvann och ersattes av en av korporationerna vald kammare. [46] Den korporativa staten<br />
gav aldrig vare sig ekonomisk framgång eller frihet. [47] Korporationerna kom att bli en del av det auktoritära och<br />
totalitära staten där all makt kom från toppen och spred sig neråt i systemet. [48]<br />
Fascismen i praktiken<br />
I Italien avvisade fascismen tanken på en socialistisk omgestaltning av den sociala ordningen men i likhet med<br />
kommunistiska och socialistiska diktaturer använde man sig av planhushållning [49] , det vill säga ett tillstånd när alla<br />
sociala och ekonomiska organisationer befinner sig under statlig ledning eller kontroll. Industrier fortsatte dock att<br />
ägas av företag till skillnad från till exempel ekonomin i Sovjetunionen. Traditionella samhällsinstitutioner som<br />
katolska kyrkan och kungahuset fick behålla sina rättigheter inom regimens ramar. [50]<br />
Ytligt sett var den italienska fascismen organiserad enligt principen om klassgemenskap där korporativa<br />
fackföreningar i samarbete med arbetsgivarna skötte ekonomin under ledning av staten. Dock var fackföreningarna<br />
totalt maktlösa i praktiken och direktstyrdes av staten. [51]<br />
Den korporativa staten grundade, genom sammanslutningar (korporationer) för jordbruk, industri, handel och så<br />
vidare, en utveckling som skenbart sammanföll med syndikalismens idéer. Då ledande fascister hade bakgrund i<br />
såväl syndikalistiska kretsar som i det gamla nationalistpartiet talades i analogi med de korporativa strävandena om<br />
”nationell syndikalism”. [52] Korporativismen skiljde sig dock starkt från syndikalismen ur flera aspekter; till exempel<br />
med den samförståndsanda som uppmuntrades och främjades mellan arbetsgivare och arbetare.<br />
Den fascism med ledarkult vilken grundades i Italien kom att bli förebild för fascistiska organisationer över hela<br />
världen, den kom dock aldrig att kopieras rakt av. Nationer vilka har haft fascistoida och auktoritära organisationer i<br />
ledning för staten är Spanien (falangism), Portugal (Estado novo) och Österrike (austrofascism). [53]<br />
Fascisterna i Italien understödde general Francisco Franco i spanska inbördeskriget och var under andra världskriget<br />
allierade med Nazityskland. Nazism betraktas av somliga som en form av fascism och har konsekvent kallats så<br />
inom → kommunismen, men denna vidare definition av begreppet delas inte av alla. [54] Efter andra världskriget kom<br />
fascismen att förlora det mesta av sin politiska makt, dock förblev Spanien (och Portugal) totalitärt ytterligare några<br />
decennier. [55]
Fascism 39<br />
Fascismen i Sverige<br />
Mest känd i Sverige för sina fascistiska tankar var Per Engdahl. Han var en av Sveriges fascistiska pionjärer; redan<br />
efter sin studentexamen i slutet av 1920-talet gick han med i Sveriges Fascistiska Kamporganisation. Engdahls<br />
ideologi fick från början inspiration från det då fascistiska Italien men med tiden blev det den tyska nazismen som<br />
blev den främsta förebilden.<br />
Se även<br />
• Nyfascism<br />
• Gabriele D'Annunzio<br />
• Francisco Franco<br />
• Oswald Mosley<br />
• Ungturkarna<br />
• Georges Sorel<br />
• Austrofascism<br />
• Pilkorsrörelsen<br />
• Ustaša<br />
• Socialfascism<br />
• Grå vargarna<br />
• Benito Mussolini<br />
• Falangistpartiet<br />
Externa länkar<br />
• Fascism by Sheldon Richman [56]<br />
• Umberto Eco, Eternal Fascism: Fourteen Ways of Looking at a Blackshirt [57] , New York Review of Books, 22<br />
juni 1995, s. 12-15.<br />
Källor<br />
Litteratur<br />
1. Rabén Prisma: "Prismas nya Uppslagsbok". Trettonde aktualiserade upplagan 1995. ISBN 91-518-2823-5<br />
2. Bauer, Eddy: "Andra världskriget - Axelmakterna". 1982. ISBN 91-7024-040-X<br />
3. Bokia: "Illustrerad Världshistoria". Svenska utgåvan 2006. ISBN 1-40548-220-6/ISBN 978-1-40548-220-2<br />
4. Poulsen, Henning: "Bra böckers världshistoria". band 13, Från krig till krig. 1982. ISBN 91-86102-95-8<br />
5. Kinder H, Hilgemann W: "Tidens Världshistoria". Stockholm 1987. ISBN 91-550-3319-9<br />
6. Magnusson Thomas, Weibull Jörgen: "Bonniers Världshistoria - Tragedins andra del" 1986. ISBN<br />
91-34-50108-8<br />
7. Almqvist & Wiksell Förlag AB: "Lilla Focus". Stockholm.<br />
8. Grimberg, Carl med flera: "Världshistoria - Folkens liv och kultur". Stockholm.<br />
9. Tingsten, Herbert med flera: "Tidens lexikon - Koncentrerad uppslagsbok". Tidens förlag Stockholm.<br />
mwl:Fascismo
Fascism 40<br />
Referenser<br />
[1] Eatwell, Roger. 1996. Fascism: A History. New York: Allen Lane.<br />
[2] Griffin, Roger. 1991. The Nature of Fascism. New York: St. Martin’s Press.<br />
[3] Nolte, Ernst The Three Faces Of Fascism : Action Française, Italian Fascism, National Socialism, translated from the German by Leila<br />
Vennewitz, London : Weidenfeld and Nicolson, 1965.<br />
[4] Paxton, Robert O. 2004. The Anatomy of Fascism. New York: Alfred A. Knopf, ISBN 1-4000-4094-9<br />
[5] Payne, Stanley G. 1995. A History of Fascism, 1914-45. Madison, Wisc.: University of Wisconsin Press ISBN 0-299-14874-2<br />
[6] "collectivism." Encyclopædia Britannica. 2007. Encyclopædia Britannica Online. 12 January 2007<br />
"Collectivism has found varying degrees of expression in the 20th century in such<br />
movements as socialism, communism, and fascism."; Grant, Moyra. Key Ideas in Politics. Nelson Thomas 2003. p. 21; De Grand, Alexander.<br />
Italian Fascism: Its Origins and Development. U of Nebraska Press. p. 147 "Nationalism, statism, and authoritarianism culminated in the cult<br />
of the Duce. Finally, collectivism was important...Despite general agreement on these four themes, it was hard to formulate a definition of<br />
fascism..."<br />
[7] Reidar Larsson - Politiska ideologier i vår tid sid 102, kap 8 Fascism och nazism: <strong>Ideologierna</strong>s kärnpunkter "Ytterligare ett viktigt drag är<br />
antikapitalismen och en viss social radikalism" ISBN 978-91-44-03956-5<br />
[8] Illustrerad världshistoria, "1900-talets ideologier" - sidan 447. ISBN 978-1-4054-8220-2<br />
[9] Nationalencyklopedin, band 13, "Mussolini, Benito", Höganäs 1994, s 530<br />
[10] Axelmakterna, sidan 5<br />
[11] Tidens Världshistoria - Mellankrigstiden/Italien sidan 159<br />
[12] Nationalencyklopedin 1994<br />
[13] Reidar Larsson - Politiska ideologier i vår tid, sid 108 ISBN 978-91-44-03956-5<br />
[14] Paxton, Robert O.: The Anatomy of Fascism, Alfred A. Knopf, New York 2004, ISBN 0-7139-9720-6, sidan 20 ff<br />
[15] Axelmakterna, sidan 5<br />
[16] http:/ / cepa. newschool. edu/ het/ profiles/ sorel. htm<br />
[17] http:/ / www. oswaldmosley. com/ people/ sorel. html<br />
[18] Tidens Lexikon, sidan 2516, uppslagsordet "Sorel"<br />
[19] Lilla Focus, sidan 790 och 791, uppslagsordet "Sorel"<br />
[20] Prismas nya uppslagsbok, sidan 675, uppslagsordet "Sorel, Georges"<br />
[21] Bra böckers världshistoria, band 13, Fascismens upprinnelse, s. 140<br />
[22] Bonniers Världshistoria, band 17, Den korporativa staten - sidan 179<br />
[23] Raino Malnes & Knut Midgaard, De politiska idéernas historia, Lund 2006, s 233<br />
[24] Sven-Eric Liedman, Från Platon till kommunismens fall, Stockholm 2000, s. 230<br />
[25] Karsten Alnaes. Historien om Europa: Mörkrets tid 1900-1945, Stockholm 2007, s 449, och som den norske historikern Karsten Alnaes<br />
formulerat det: ”I detta sammanhang håller sig Mussolini till Hegel: 'Individen är intet, staten allt'”.
Fascism 41<br />
[50] Illustrerad världshistoria,"Det fascistiska Italien" - sidan 470. ISBN 978-1-4054-8220-2<br />
[51] Paxton, Robert O.: The Anatomy of Fascism, Alfred A. Knopf, New York 2004, ISBN 0-7139-9720-6<br />
[52] Malnes & Midgaard 2006, s 170<br />
[53] Illustrerad världshistoria,"1900-talets ideologier" - sidan 447. ISBN 978-1-4054-8220-2<br />
[54] Nationalencyklopedin, band 6 EU-Fredk, uppslagsordet "fascism", s. 147<br />
[55] Illustrerad världshistoria, "1900-talets ideologier" - sidan 447. ISBN 978-1-4054-8220-2<br />
[56] http:/ / www. econlib. org/ library/ Enc/ Fascism. html<br />
[57] http:/ / www. themodernword. com/ eco/ eco_blackshirt. html<br />
Feminism<br />
Feminism är en intellektuell och politisk rörelse för kvinnans fulla<br />
ekonomiska, sociala och politiska jämställdhet med mannen, enligt<br />
Svenska Akademiens ordlista (2006). [1] Vissa av rörelsens rötter kan<br />
spåras till 1700-talet och har sedan dess funnits i en rad olika gestalter.<br />
Ordet feminist var ursprungligen ett nedsättande uttryck för att beskriva<br />
kvinnor som inte anpassat sitt beteende till rådande könsnormer. [2]<br />
Benämningen togs dock över av kvinnorörelsen vid den internationella<br />
kvinnokonferensen i Paris 1892. [3] Från ursprunget i upplysningstidens<br />
frihetstankar och den franska revolutionen har feminismen vuxit till att<br />
idag bli en betydande intellektuell och politisk kraft. [4]<br />
Historik<br />
Den feministiska tankerörelsen har en del av sitt ursprung i den franska<br />
revolutionens tankar om alla människors lika rättigheter. Sedan dess<br />
anses rörelsen enligt feministisk tolkning ha genomgått tre olika vad<br />
man brukar kalla vågor. Den första vågen karakteriseras av kampen för<br />
lika rättigheter och rösträtt, den andra vågen karakteriseras av<br />
uppvärderandet av kvinnan och den tredje av motpartens<br />
nedvärderande och utsuddandet av könsgränserna.<br />
Ursprung<br />
Feminismens rötter sträcker sig långt tillbaka i tiden, men det var i<br />
slutet av 1700-talet som fröna till den tankeriktning som skulle bli<br />
feminismen såddes.<br />
I början av 600-talet började den nya religionen islam sprida sig över<br />
Mellanöstern och arabvärlden. Den nya religionen innebar en helt ny<br />
syn på kvinnornas ställning. I de traditionella förmuslimska samhället<br />
var kvinnornas rättigheter begränsade. Kvinnorna var inte myndiga och<br />
ärvdes precis som egendom. Profeten Muhammed (570-632) beslutade<br />
dock att kvinnor hade rätt att skilja sig, få barnbidrag och ärva mark<br />
och egendom. Kvinnans nya rättigheter uttrycktes mycket exakt i<br />
Tecknet för Venus används ibland som symbol<br />
för kvinnan och/eller feminismen.<br />
Illustration ur ’’Damernas stad’’.<br />
Koranen. Kvinnan ansågs inte vara mannens jämlike, men fick ökade rättigheter som kunde åberopas i de muslimska<br />
domstolarna. [5]
Feminism 42<br />
Enstaka skrifter med feministiska förtecken skrevs före 1700-talet. En<br />
av dessa är Christine de Pizans Damernas stad (1405) där hon skarpt<br />
kritiserar kvinnofientlighet och argumenterar för att män och kvinnor<br />
har samma förmågor på det själsliga planet. [6]<br />
2002 upptäcktes ett manuskript, Kvinnans värde, i Wigan i norra<br />
England som visade sig vara det första feministiska dokumentet på<br />
engelska. Skriften stöder sina påståenden om kvinnan med bibelcitat. [5]<br />
En gestalt som blivit tolkad och omtolkad är Jeanne d'Arc, Jungfrun av<br />
Orléans, som under 1400-talet tog befälet över den franska armén, och<br />
sedan brändes på bål för häxerier. En del ser henne främst som en figur<br />
i ett religiöst spel, andra som en av de första stora feministerna.<br />
Preciositeten och blåstrumporna var andra tidiga feministiska rörelser.<br />
Under 1700-talets upplysningsperiod så föddes tanken om alla<br />
människors lika värde, kvinnan var dock exluderad ur detta och det var<br />
genom detta i kombination med dessa nya tankegångar som<br />
feminismen föddes. Många av upplysningens politiska filosofer ansåg<br />
Mary Wollstonecraft (1759-1797)<br />
att kvinnor var mer känslostyrda än männen och saknade mannens förnuftskapacitet. Upplysningsfilosofen Rousseau<br />
skrev i Émile (1762) om sina för sin tid radikala idéer om barnuppfostran. Som en reaktion på att Rousseau<br />
förespråkade en helt annan uppfostran för kvinnor skrev Mary Wollstonecraft den klassiska skriften Till försvar av<br />
kvinnans rättigheter (1792). Hon skrev att kvinnan inte var skapad till mannens behag utan hade samma rätt som han<br />
att utveckla sina dygder och förmågor. Tanken om människan som en varelse av förnuft är något som Wollstonecraft<br />
tar fasta på och hävdar att det är omoraliskt att neka kvinnan möjlighet att utveckla förnuftet. Wollstonecraft kunde<br />
till viss del hålla med om att kvinnor var irrationella men hon ansåg också att det berodde på att deras liv var så<br />
[4] [5] [7]<br />
kraftigt begränsade.<br />
Under de franska och amerikanska revolutionerna hade upplysningens idéer om mänskliga rättigheter tillämpats. Till<br />
stor del hade det dock bara kommit männen till del. Olympe de Gouges skrev om deklarationen om de mänskliga<br />
rättigheterna så det också kom att omfatta kvinnorna i Förklaring av kvinnans och medborgarinnans rättigheter. Den<br />
nya regeringen vände sig dock snart mot kvinnliga aktivister och Olympe de Gouges avrättades för högförräderi<br />
[5] [7]<br />
1793.
Feminism 43<br />
Första vågen<br />
De tidiga feministerna föll i glömska för en tid och det var först när<br />
liberalismen började växa sig stark, med sina krav om utökad rösträtt,<br />
som feminismen åter gjorde sig bemärkt. Chartiströrelsen, som var<br />
verksam i England mellan 1838 och 1848, krävde lika rösträtt för alla<br />
män, men gick inte så långt som till att inkludera kvinnor. Men det<br />
började växa fram liberaler som hyste åsikten att kvinnor skulle<br />
garanteras samma medborgerliga och politiska rättigheter som män. [5]<br />
[8] En viktig filosof för det feministiska tänkandet var John Stuart Mill<br />
som jämställde det kvinnor utsattes för med rasism [4] och skrev<br />
liberalfeminismens viktigaste verk i sin Förtrycket av kvinnorna<br />
(1869) (ISBN 91-88248-98-4). Mill utsträckte här de liberala idéerna<br />
till att också omfatta kvinnorna. Mill menade att en sedvänja bara<br />
kunde försvaras om den överensstämde med vad som var förnuftigt [7] ,<br />
och som utilitarist ansåg han att samhället gick miste om 50 procent av<br />
sin kapacitet genom att neka kvinnorna tillträde till samma rättigheter<br />
som männen. [4] Kvinnor skulle ha rätt till anställning och utbildning,<br />
till politisk rösträtt och rätt att inneha politiska ämbeten. Mill ansåg<br />
ändock som Wollstonecraft att det fanns olika uppgifter för män och<br />
kvinnor. Kvinnan skulle ha möjlighet att utbilda sig till ett yrke men<br />
om hon valde att gifta sig var rollen som mor och husmor hennes<br />
yrke. [7] Fredrika Bremer och Sophie Adlersparre var två tidiga svenska<br />
feminister.<br />
1867 lade Mill som ledamot av det brittiska parlamentet fram ett<br />
förslag som skulle ge kvinnor rösträtt, men förslaget röstades ned med<br />
stor majoritet. Detta innebar ett startskott för kampen för kvinnlig<br />
rösträtt i Västeuropa och USA med liberala förtecken. Kampen blev<br />
hård och bitter i många länder och kvinnorna fick kämpa för att vinna<br />
stöd i de politiska partierna.<br />
I Tyskland var både den liberala och den socialistiska kvinnorörelsen<br />
mycket aktiv under hela 1800-talet och början av 1900-talet. Inom<br />
föreningar och partier arbetade man inte endast för kvinnlig rösträtt<br />
utan även för att förbättra kvinnors möjligheter till utbildning och för<br />
reformer av arbetande kvinnors villkor. I Leipzig, ”den tyska<br />
kvinnorättsrörelsens vagga”, verkade kvinnorättskämpar som Louise<br />
Otto-Peters, Henriette Goldschmidt och Auguste Schmidt. I Leipzig<br />
utbildade sig också socialisten Clara Zetkin, som 1910 tog initiativet<br />
till instiftandet av den internationella kvinnodagen. Zetkins tal och<br />
skrifter hade stor betydelse för arbetarkvinnornas möjligheter att hävda<br />
sig inom den socialistiska rörelsen och förde frågorna om kvinnans rätt<br />
till arbete och att rösta till den allmänna debatten.<br />
I England bildades den militanta grupperingen suffragetterna med<br />
Emmeline och Christabel Pankhurst i spetsen. Suffragetterna<br />
John Stuart Mill (1806-1873)<br />
Suffragetter demonstrerar i New York 6 maj 1912<br />
Aleksandra Kollontaj (1872-1952)
Feminism 44<br />
anordnade massdemonstrationer och offentliga möten för att bilda<br />
opinion för kvinnlig rösträtt. Omkring 1908 tog dock organisationen<br />
till mer våldsamma metoder som stenkastning och bränder. En kvinna<br />
kastade sig 1913 framför kungens häst och blev genom sin död en<br />
martyr för rösträttssaken. Suffragetterna gick ett steg längre än många<br />
andra och hävdade att kvinnor hade överlägsna moraliska egenskaper<br />
och att många av världens problem berodde på den manliga<br />
dominansen. [7]<br />
[9] De flesta feminister använde också<br />
icke-våldsmetoder för att uppnå rösträtten.<br />
Vid sidan av rösträttskampen kämpade kvinnorörelsen också för<br />
många andra rättigheter som gradvis stärkte kvinnans lagliga ställning<br />
och möjlighet till utbildning och försörjning. Elizabeth Blackwell blev<br />
Kvinnor som producerar krigsmateriel under<br />
andra världskriget<br />
den första kvinnliga läkaren i modern tid efter att ha ansökt till 28 olika lärosäten. Gradvis fick kvinnorna rösträtt<br />
och myndighet i många västeuropeiska stater.<br />
Under den här perioden började feminismen till viss del inkluderas i andra ideologier. En del feminister ansåg att<br />
deras mål bara kunde uppnås om de var en del av en större rörelse såsom → socialismen eller → kommunismen. När<br />
bolsjevikerna grep makten i Ryssland 1917 och grundande den nya Sovjetunionen tog vissa ledande feminister<br />
såsom Aleksandra Kollontaj plats i regeringen . Det stiftades lagar om att kvinnor skulle ha rösträtt, rätt att skilja sig,<br />
få samma lön som män och rätt att ta mammaledighet. Många ryska män hade dött i första världskriget och kvinnor<br />
uppmuntrades att ta jobb inom industrin. Det startades daghem och kollektiva kök. Utbildningskampanjer höjde den<br />
[5] [10]<br />
kvinnliga läskunnigheten drastiskt.<br />
Lagarna om lika lön genomfördes dock inte och de bäst betalda arbetena och maktpositionerna gick fortfarande till<br />
män. De feminister som kritiserade staten började under Stalins diktatur fängslas. Men de utländska feminister som<br />
kom på besök till Sovjetunionen fick ta del av starkt kontrollerad information som de sedan delade med sig till andra<br />
feminister och prisade hur kommunismen hjälpte kvinnorna. Inte ens den ansedda tyska socialisten Clara Zetkin,<br />
som 1921 blivit invald i Verkställande utskottet för Komintern - Kommunistiska Internationalen, lyckades hålla sig<br />
fri från Stalins propagandaspel trots att hon var kritisk till honom [11] . Många feminister gick med i kommunistiska<br />
eller socialistiska partier eftersom att de ansåg att de feministiska reformer som genomfördes bara kom de rika<br />
kvinnorna till fördel. Den stora depressionen 1929 tycktes för många bekräfta att jämställdhet inte kunde uppnås utan<br />
[5] [10]<br />
en politisk revolution.<br />
Första världskriget innebar i många länder ett avbrott i den kvinnliga rösträttsrörelsen. En del feminister var<br />
samtidigt även socialister och pacifister men de flesta gick in i staternas krigsansträngningar. Den feministiska<br />
rörelsen hade åren innan krigsutbrottet blivit allt mer en internationell rörelse vilket påverkades av kriget. När många<br />
unga män gav sig ut i kriget blev de arbeten som kvinnor hade kämpat för att få en patriotisk plikt att utföra. I<br />
fabriker, kollektivtrafiken och den offentliga förvaltningen fick nu kvinnorna ta sin plats. Kriget medförde att<br />
rösträttsfrågan avdramatiserades och en del fördomar om kvinnors förmåga försvann. [5] Eftersom kriget gjorde att<br />
kvinnor fick ta arbeten som annars nästan enbart män praktiserade så kunde kvinnor bli fullgoda inom dessa<br />
områden. Att många kvinnor började arbeta innebar för dem en chans att känna att de stod på egna ben och kunde<br />
försörja sig själva även om de ofta hade lägre lön än männen.<br />
Efter kriget kom 1920-talets ekonomiska depression och kvinnorna tvingades lämna de jobb som de hade under<br />
kriget. Återigen blev hemmafrun idealet. [8] Under tiden mellan första världskriget och 1960-talet förde de<br />
feministiska idéerna en undanskymd tillvaro. När kampen för kvinnlig rösträtt var över verkade den viktigaste<br />
feministiska kampen vara vunnen. Feminismen arbetade fortfarande mest med juridiska frågor som abort,<br />
arbetsförhållanden, rätten att använda preventivmedel och sexualundervisning.
Feminism 45<br />
Andra vågen<br />
Under 1950-talet återhämtade sig västvärldens ekonomi efter andra världskriget och blev gradvis stabilare. I<br />
populärkulturen frodades en bild av kvinnan som kvinnlig och huslig. [5] [7] Men nu publicerades också en bok som<br />
kom att omdana mycket av det feministiska tänkandet och kom att förändra den riktning som feminismen tog i<br />
framtiden. Det var Simone de Beauvoirs Det andra könet som gavs ut på franska 1949 och översattes till engelska<br />
1953. Titeln på verket syftar på det synsätt som ger att mannen är normen medan kvinnan är negationen, det andra,<br />
den som inte är en man. Kvinnan definieras i förhållande till mannen, inte till sig själv. [12] Hon tillskrivs därför de<br />
egenskaper som männen inte vill ha och formas på så sätt till att låsas i sin könsroll. [13] Tidigare feminister<br />
anklagades för att vilja skapa ett system där mannen var det eftersträvansvärda.<br />
Under det sena 60-talet och tidiga 70-talet kämpade många i USA för medborgerliga rättigheter för den svarta<br />
befolkningen. Många protesterade mot USA:s inblandning i Vietnamkriget; många länder i Asien och Afrika<br />
kämpade för att göra sig fria ifrån kolonialmakterna och mycket i samhället omvärderades.<br />
Tidens radikala rörelse var den som senare kom att kallas hippies. Här samlades många av dem som var engagerade i<br />
olika radikala frågor. Men många upptäckte snart att könsrollerna förblev de samma även inom alternativrörelsen;<br />
männen stod för talandet, skrivandet och tänkandet medan kvinnor fick ta sin traditionella roll med att lyssna, städa,<br />
laga mat och vara sexpartners.<br />
Under det sena 1960-talet och tidiga 1970-talet började en ny kvinnorörelse växa fram. Begreppet feminism<br />
användes inte så mycket; många talade istället om kvinnlig frigörelse. Man kämpade för att påverka lagar och folks<br />
attityder. Kvinnorörelsen som började växa fram hade inga centrala personer och startades inte av någon särskild<br />
händelse utan sammanfogades av gemensamma frågor. Rörelsen kan delas upp i en radikalare minoritet och en<br />
moderatare majoritet. Den radikala minoriteten försökte skaffa sig nya kopplingar till vänstern och förespråkade ett<br />
system som var grundat på kvinnans behov även om det innebar ett uteslutande av männen. [5] Denna del av rörelsen<br />
fokuserade på frågor som våldtäkt, pornografi, misshandel av kvinnor i hemmet och diskriminering mot<br />
homosexuella kvinnor, medan majoriteten av kvinnorörelsen fokuserade på frågor som säker och legal abort,<br />
möjligheten till preventivmedel och rätt till lika lön. Att uppgradera statusen för de kvinnodominerade yrkerna<br />
började bli viktigt.<br />
Särskilt betydelsefull var boken Det grymma manssamhället av Mariann Andersson, som utkom 1971 och gav<br />
upphov till en ny medvetenhet. Boken finns nu i en tredje upplaga kallad Vägen ut eller Det grymma manssamhället.<br />
Kvinnorörelsen var aldrig enhetlig men de stora organisationerna arbetade för långtgående förändringar inom det<br />
nuvarande politiska och ekonomiska systemet och rönte i många länder framgångar till stöd för kvinnors rättigheter.<br />
Vissa började också vakna för att många kvinnor levde under mångdubbla förtryck baserade på fattigdom, ras och<br />
andra faktorer. En amerikansk svart kvinna tjänade i genomsnitt 40 % av vad genomsnittsmannen gjorde, de vita<br />
kvinnorna tjänade 60 %. [5] I spåren av detta har den svarta feminismen och den post-koloniala feminismen vuxit<br />
fram.<br />
Under sextiotalet utvecklades en öppnare syn på sex generellt i samhället. Den vetenskapliga utvecklingen innebar<br />
säkrare och pålitligare preventivmedel och födelsekontroll. År 1960 introducerades p-pillret. Trots motstånd från den<br />
katolska kyrkan och en del regeringar blev metoden populär och många kvinnor fick möjlighet att själva kontrollera<br />
fortplantningen vilket av många feminister ansågs vara den viktigaste rättigheten av alla. [4]<br />
På 1980-talet minskade den feministiska rörelsen (i väst). Den tidigare så starka och inflytelserika kvinnorörelsen<br />
tycktes tappa både fart och sympatisörer. Kvinnorepresentationen började minska på många ställen och feminister<br />
som Susan Faludi ansåg att det var manssamhället som försökte att upprätthålla sin makt och genom kulturen tvinga<br />
tillbaka kvinnorna till deras gamla position. [14]<br />
Under 1990-talet upplevde dock feminismen en renässans där många politiska partier började kalla sig feministiska<br />
och det bildades feministiska partier i många länder. På Island var Kvennalistinn det första renodlade<br />
feminismpartiet som kom in i ett nationellt parlament. Landet blev också det första med en kvinnlig president. Men
Feminism 46<br />
även om många partier kallade sig feministiska var många feminister oense om de bedrev en feministisk politik, i<br />
Sverige bildades Feministiskt initiativ som en motreaktion.<br />
Centrala begrepp<br />
Patriarkat<br />
Patriarkatet är ett begrepp som togs in i den feministiska debatten av Kate Millett 1970 i boken Sexualpolitiken. Det<br />
har blivit en av grundstenarna i vissa grenar av feminism, framför allt radikalfeminism. [7] Begreppet har kommit att<br />
känneteckna synen att samhällsordningen är sådan att män överordnas kvinnor. Patriarkatet är enligt begreppets<br />
förespråkare en djupt liggande samhällsstruktur som visar sig på många sätt, däribland att män har högre lön, att<br />
kvinnan utför den största delen av hushållsarbetet och att vissa av världens språk (såsom engelska och franska) har<br />
samma ord för man och människa (svenskan, där människan är en "hon", utgör ett undantag). I Simone de Beauvoirs<br />
analys är detta kärnpunkten, att det manliga är normen och det kvinnliga är undantaget vilket enligt henne är en djupt<br />
liggande del i samhället. Enligt patriarkatsteorin blir kvinnorna inskolade i patriarkatet av alla delar av samhället och<br />
hålls i en beroendeställning av män, [4] medan samhället håller manliga beteenden för mer värda än kvinnliga. [15] Se<br />
även könsmaktsordning.<br />
Genus<br />
Begreppet genus (som på senare tid inom feminismen ersatt begreppet<br />
könsroll) används inom genusvetenskapen och vissa delar av den<br />
feministiska teoribildningen för att förstå och urskilja de idéer,<br />
[16] [17] [18]<br />
handlingar och föreställningar som formar det sociala könet.<br />
Begreppet uppstod i början av 1980-talet och är en översättning av den<br />
engelska termen gender.<br />
Genus används inom feminismen som benämning på den del av det<br />
som människor uppfattar som manligt respektive kvinnligt som inte<br />
En kvinna som försvarar ett slott, tidigt 1300-tal<br />
kan härledas till biologisk bakgrund. [17] [18] [19] Det handlar enligt dem som använder begreppet om ett kulturellt<br />
skeende där någon ger vissa tillstånd och sedvänjor en kollektiv könstillhörighet. Det ska också finnas kulturella och<br />
sociala förväntningar på hur en man eller kvinna ska bete sig och framförallt på vilka skillnader som ska finnas.<br />
Genusvetarna använder begreppet till att beskriva den relation som finns mellan könen och för att studera hur det<br />
[15] [20]<br />
som uppfattas som manligt respektive kvinnligt varierar genom historien och i olika kulturer.<br />
Likhetsfeminister anser att genus utgör en större del av människans beteende än de biologiska förutsättningarna.<br />
Mönstren för genus är enligt dem olika i olika delar av världen och har varierat genom tiden. [15]<br />
[21] [22] [23] [24] [25]<br />
Det finns även forskning som visar att kön främst bör förstås som resultatet av biologiska faktorer.<br />
Genussystemet<br />
Genussystemet används inom genusteorin för att beskriva maktordningen mellan könen. Begreppet myntades av<br />
Yvonne Hirdmann i artikeln "Genussystemet - Reflexioner kring kvinnors sociala underordning" i<br />
Kvinnovetenskaplig tidskrift, nr 3, 1988. Genom att kvinnliga och manliga egenskaper polariseras och tillskrivs<br />
motsatta egenskaper och verksamhetsområden så försvåras övergångar mellan de två kategorierna. Detta kallas<br />
Särskiljning. De olika egenskaperna ges sedan olika värden där mannen är norm och högre värderad än kvinnan.<br />
Detta kallar Hirdmann Hierarkisering. Genom de två logikerna särskiljning och hierarkisering upprätthålls<br />
genussystemet.
Feminism 47<br />
Inriktningar<br />
Feminismen är ingen enhetlig ideologi. Inom feminismen finns en rad olika inriktningar med olika syn på många<br />
frågor. De brukar dock grovt delas upp i särartsfeminism och likhetsfeminism. Olika inriktningar har olika syn på<br />
vad problemen är, vad de beror på och hur det bäst bör lösas. Det som kan ses som gemensamt för många av dessa är<br />
att de anser:<br />
1. Att kvinnor generellt sett är underordnade män.<br />
2. Att detta förhållande ska förändras.<br />
Särartsfeminism<br />
Särartsfeminism är en av de huvudfåror som feminismen brukar delas in i. [26] De första liberalfeministernas<br />
feminism baserades på att män och kvinnor visserligen är olika av naturen och att de därför av naturen har givna<br />
roller i samhället, behov och därmed förenliga livsuppgifter. Könens skilda egenskaper ansågs dock komplettera<br />
varandra i den traditionella fördelningen av uppgifter i samhället. Detta skulle inte innebära en för kvinnor<br />
ofördelaktigare värdering i arbete, yrkesliv eller som person. Män och kvinnor ansågs som likvärdiga och jämställda,<br />
både för deras egen skull samt för balansen i staten och samhället i övrigt. [7] De genetiska skillnader som finns<br />
mellan man och kvinna gör att jämställdhet inte bara är mer rättvist utan också nyttigt för samhället.<br />
Enligt särartsfeministerna skulle feminismen alltså gå ut på att uppvärdera kvinnor och de göromål som de<br />
traditionellt ägnat sig åt. Enligt denna syn anses kvinnor biologiskt mer lämpade för dessa göromål än män.<br />
Könsskillnaderna gör att jämställdhet är eftersträvansvärd. [27]<br />
Idag är särartsfeminismen marginaliserad bland sekulära feminister, men den är fortfarande den dominerande<br />
uppfattningen bland religiösa feminister som inte vill ta avstånd från religiöst definierade skillnader mellan män och<br />
kvinnor.<br />
En vanlig missuppfattning är att de feminister som i likhet med Elin Wägner och Rosa Mayreder krävde ett<br />
annorlunda och bättre samhälle med fred och bättre miljö var särartsfeminister. Men kraven gällde mänskligheten<br />
som helhet och var del i ett feministiskt projekt mot maskulint orsakad exploatering. Misstolkningen har påpekats i<br />
artiklar av Lisa Gålmark, se även Katarina Leppänens avhandling Rethinking Civilisation samt Boel Hackman om<br />
Elin Wägner.
Feminism 48<br />
Likhetsfeminism<br />
Likhetsfeminism eller likartsfeminism är den andra och nuförtiden dominerande huvudfåran inom feminismen.<br />
Likhetsfeministerna tror att miljön är den viktigaste faktorn i att skapa genus i motsats till särartsfeministerna som<br />
sätter biologiska eller naturbetingade skillnader i centrum. Likartsfeminismen har en konstruktivistisk syn på<br />
könsroller och anser att de biologiska förklaringarna bara är ett försök att fortsätta förtrycka kvinnorna. [27]<br />
Anarkafeminism<br />
Anarkafeminismen kombinerar → anarkism med feminism. Termen<br />
och filosofin härrör från 1960-talet men har sina grunder i Emma<br />
Goldmanns och Voltairine de Cleyres skrifter. Inom anarkafeminismen<br />
ser man patriarkatet som en form av hierarki och därigenom ett<br />
grundläggande problem i samhället. Anarkafeministerna strävar inte<br />
efter att kvinnan ska ta över eller dela makten med männen utan efter<br />
att avskaffa makten. Förändringarna anses måsta komma inifrån<br />
människan och kan inte beslutas uppifrån; det är varje människas<br />
ansvar att själv ta avstånd från könsmaktsordningen. [28]<br />
Många anarkafeminister motsätter sig traditionella relationer och anser<br />
att äktenskap är ett försök att äga kvinnan och därigenom ett förtryck.<br />
Anarkafeminister förespråkar att alla handlingar som verkar för<br />
patriarkatets avskaffande ska ske mellan individer, inte i<br />
organisationer. [28] [29] Enligt Emma Goldmann låg grunden till<br />
kvinnlig frirörelse i psykologisk och sexuell frihet. [7]<br />
Liberalfeminism<br />
Emma Goldman<br />
Liberalfeminism är en form av feminism som främst önskar att uppnå jämställdhet genom lagar och sociala reformer<br />
inom det rådande systemet. Anledningen till kvinnans underordning är enligt denna inriktning främst att kvinnor inte<br />
har tillgång till det offentliga rummet och den politiska sfären i samma utsträckning som män. Liberalfeminismen<br />
har sitt ursprung i 1800-talets → liberala tankegångar. Kvinnors ställning i samhället anses bero på att kvinnor<br />
genom historien varit utestängda ifrån arbetslivet och det politiska livet samt på könsstereotyper.<br />
Historiskt sett har liberalfeminismen arbetat för utbildning för kvinnor, rösträtt och för lika lagliga rättigheter.<br />
Liberalfeminismen tror på utbildning, uppfostran och ändrade attityder för att upphäva kvinnans underordning. [7]<br />
Radikalfeminism<br />
Radikalfeminismen uppstod också den under 1960-talet. Radikalfeminismen anser att den patriarkala strukturen är så<br />
djupt rotad i samhället, att det inte endast räcker med politiska och sociala reformer. Vetenskap, filosofi, religion,<br />
politik, konst, litteratur - allt är tänkt, utvecklat och skapat av män, för män. Kvinnor måste därför ge sig in på dessa<br />
områden och omforma dem i grunden, för att ge uttryck också åt kvinnors erfarenheter och tänkande. Ett medel som<br />
radikalfeminismen använder i detta arbete är en utveckling av så kallat inklusivt språk, det vill säga ett språk som<br />
inkluderar kvinnor och den kvinnliga erfarenheten. Det innebär att ord som "justeringsman" byts ut mot "justerare",<br />
att man regelmässigt säger "han eller hon" istället för bara "han" i generella utsagor, och så vidare.<br />
Radikalfeminister anser att patriarkatet och förtrycket av kvinnor är den grund på vilken vårt nuvarande samhälle är<br />
ordnat. Enligt radikalfeminism utnyttjar män kvinnor därför att de tillåts vinna på det. Exempel på detta förtryck är<br />
pornografi, prostitution och misshandel inom relationer. Förtrycket anses stå utanför alla sorters system,<br />
klasstillhörighet eller andra faktorer. [4]
Feminism 49<br />
Radikalfeminister anser att det enda sättet att bryta ned patriarkatet är att direkt attackera de symptom som finns på<br />
förtrycket av kvinnor. Kvinnan måste helt ta avstånd från varje beroendeställning som innebär att hon underordnas<br />
mannen. Tekniska lösningar såsom artificiell befruktning ska göra kvinnan oberoende också vad det gäller<br />
reproduktionen och hindra det sexuella förtrycket. [27]<br />
Socialistisk feminism<br />
Socialistisk feminism har sitt ursprung i Karl Marx och i ännu högre<br />
grad Friedrich Engels syn på kvinnans underordnade position och den<br />
dragning till socialismen och kommunismen som många feminister<br />
kände under slutet av den första vågen och under den andra vågen. I<br />
den socialistiska feminismen anses alla förtryck hänga samman:<br />
ojämlikhet mellan kön, klasser och i vissa fall att etnicitet är tätt<br />
sammankopplade och de ska avskaffas genom socialistisk kamp, och<br />
även enligt vissa genom en socialistisk revolution. Enligt Engels är<br />
ursprunget till patriarkatet privat ägande. När vissa män började äga<br />
mer än andra föddes en vilja att föra över rikedomarna till sina barn,<br />
och för att kontrollera att det verkligen var mannens barn måste<br />
kvinnan kontrolleras. [7]<br />
Ibland behandlas emellertid "socialistisk feminism" som distinkt från<br />
"marxistisk feminism" där den förra ställer sig kritisk till vissa av<br />
marxismens reduktionistiska drag och ter sig ahistorisk i förhållande<br />
till den marxistiska feminismen. [30]<br />
Queerfeminism<br />
Friedrich Engels<br />
Queerfeminism är en sammanslagning av feminism och queerteori och har sitt ursprung i radikalfeminismen och<br />
gayrörelsen. Queerteorin utgår från att inte bara könet utan även sexualiteten är en social konstruktion, liksom den<br />
poststrukturalistiska uppfattningen där språket skapar diskurser som således skapar subjekten; det finns ingen<br />
sannare sexualitet än det finns någon sann könsposition. På samma sätt som det inte finns några av naturen givna<br />
genus finns det inte heller några naturliga sexualiteter. Sexualiteten påverkas på samma sätt som genus av olika<br />
kulturer och tider. Som exempel ges att homosexuella relationer mellan yngre och äldre män var en del av kulturen i<br />
det antika Grekland. Man menar att den obligatoriska heterosexualiteten (heteronormativiteten) har en central roll i<br />
könsmaktsordningen. Vad som bör tilläggas är att queer i vissa kretsar bara är en form av aktivism och därmed inte<br />
kan reduceras till att vara ett identitetsskapande projekt. [31]<br />
Filosofiska inriktningar<br />
Vid sidan av den politikinriktade uppdelningen i olika feministiska skolor går det även att urskilja flera sorters<br />
feminism genom metoden de brukar och den filosofiska traditionen de verkar inom. Modern västerländsk filosofi<br />
delas ofta upp i två huvudsakliga traditioner, den analytiska och den kontinentala. Det är viktigt att notera att<br />
tillhörighet till en tradition i detta sammanhang teoretiskt sett inte behöver ha några substantiella implikationer; det<br />
går således att försvara vilken skola av feminism som helst med hjälp av den analytiska filosofins metod lika väl som<br />
med kontinentalfilosofiska verktyg. En tredje betydelsefull filosofisk tradition är den pragmatiska som historiskt sett<br />
varit mest betydelsefull i USA med förgrundsgestalter som John Dewey och William James.
Feminism 50<br />
Analytisk feminism<br />
Analytiska feminister karaktäriseras av sitt användande av den analytiska filosofins begrepp, teorier och metoder<br />
kombinerat med feministiska angreppssätt och insikter. Termen "analytisk feminism" används också för att<br />
tillbakavisa vad man menar är två missuppfattningar: att all feminism är postmodern och att analytisk filosofi är<br />
ohjälpligt vinklad till mäns fördel.<br />
Termen "analytisk feminism" började först användas i USA i början av 1990-talet. 1991 grundades Society for<br />
Analytical Feminism ("Sällskapet för analytisk feminism") med Ann Cudd som första ordförande. Cudd menade att<br />
det är svårt att dra några generella slutsatser om den analytiska feminismens karaktär; man kan i bästa fall tala om en<br />
familjelikhet.<br />
Den analytiska feminismen har kritiserats av andra feminister. Man har attackerat vad man ser som en diskrepans<br />
mellan analytisk filosofi, med dess rena objektivitet och värdeneutralitet, och feminism. Bland kritikerna ingår<br />
Alison Jaggar som har kritiserat den moderna politiska teorins "abstrakta individualism", en kritik som har viss<br />
betydelse för den analytiska filosofin; Sandra Harding som kritiserar vissa av den analytiska filosofins egenskaper<br />
som dess "värderingsfria objektivitet"; och Nancy Holland som har kritiserat den angloamerikanska filosofin överlag<br />
och särskilt dess metafysiska antaganden som enligt henne utesluter kvinnor. [32]<br />
Kontinental feminism<br />
"Kontinental filosofi" är samlingsnamnet på en rad filosofiska traditioner med den minsta gemensamma nämnaren<br />
att de inte tillhör den analytiska traditionen. Förr var epitetet "kontinental" rättvisande eftersom den kontinentala<br />
filosofin var koncentrerad till Europas kontinent, till skillnad från de brittiska öarna där den analytiska filosofin<br />
dominerade sedan början av 1900-talet. Detta har emellertid delvis förlorat sin giltighet.<br />
Feminister inom den kontinentala riktningen arbetar i högre grad än de inom den analytiska i en mansdominerad<br />
tradition, men finner ändå dess verktyg användbara och modifierbara. De mest betydelsefulla skolorna som<br />
kontinentalfeminister har arbetat inom har varit fenomenologin, existentialismen, dekonstruktionismen och<br />
psykoanalysen. Den i särklass mest inflytelserika kontinentalfeministen är Simone de Beauvoir.<br />
Den kontinentala feminismen har blivit kritiserad på flera punkter. Den vanligaste kritiken från feministiskt håll har<br />
gått ut på att den är apolitisk eller politiskt otillräcklig; att den på ett farligt sätt betonar skillnader och att den är<br />
svårtillgänglig för de allra flesta människor. [33]<br />
Pragmatisk feminism<br />
Feminister inom den pragmatiska filosofin kombinerar en historisk infallsvinkel med en specifik metodologi. De<br />
undersöker kvinnor som har spelat en betydande roll för utvecklandet av den pragmatiska filosofin och söker tillföra<br />
den pragmatiska metoden nya feministiska infallsvinklar. Deras verksamhet kan även beskrivas som tillämpandes<br />
den pragmatiska metoden på feministisk teori, särskilt i samband med frågor om kunskapsteori, utbildning och<br />
demokrati. [34]<br />
Postkolonial feminism<br />
Den postkoloniala feminismen utgår både från en kritik av kolonialismen och rasismen, samt av mäns överordning.<br />
Postkoloniala feminister menar att mäns överordning också upprätthålls genom rasistiska och postkoloniala<br />
strukturer, bland annat så infördes europeiska lagar och könsmaktsordningar i de kolonialiserade länderna. Detta har<br />
beskrivits i begreppet Dubbel kolonialisering. Den IckeVita kvinnan utsätts för underordning både som färgad,<br />
ickeeurope och som kvinna. Därför finns också en kritik inom den postkoloniala feminismen mot Universialismen,<br />
att övrig västcentrerad feminism utgår från den Vita Europeiska kvinnan som norm, samt mot avsaknaden av<br />
genusanalyser i den postkoloniala kritiken. Postkoloniala feminister lyfter fram att Kön, Rasism, Klass och andra<br />
maktsstrukturer samverkar.[35]
Feminism 51<br />
Utopi<br />
Det finns ingen enhetlig feministisk utopi eftersom att de olika inriktningarna har olika utgångspunkt. Alla tror dock<br />
att samhället kommer att bli bättre utan kvinnans underordnade ställning. Oavsett inriktning tror man att samhället<br />
kommer att gå mycket lättare genom att samspelet mellan olika individer på olika sätt förändras. [4]<br />
Likhetsfeminister tror i stor utsträckning att både män och kvinnor kommer att få mer harmoni om könsbarriärerna<br />
utsuddas och patriarkatet raseras. Människor kommer att kunna sysselsätta sig med det de vill och ändå känna sig<br />
högt värderade. Den norska teoretikern Beatrice Halsaa tror att värdeskalan kommer att omvärderas och bevarandet<br />
och reproduktionen kommer att uppvärderas över produktion när de klassiska kvinnliga rollerna uppvärderas. [4]<br />
En tanke som ibland finns är att de amorösa dimensionerna i livet kommer att tillåtas ta större plats och kärleken<br />
kommer att bli friare. Hos vissa feministiska författare finns en tro på att människan kommer att bli psykologiskt<br />
androgyn när könsrollerna suddas ut. [4]<br />
Litteratur i urval<br />
• Mariann Andersson, Vägen ut eller Det grymma manssamhället<br />
• Simone de Beauvoir, Det andra könet<br />
• Nina Björk, Under det rosa täcket<br />
• Nina Björk, Sireners sång<br />
• Nina Burton, Den nya kvinnostaden<br />
• Ylva Elvin-Nowak & Helene Thomsson, Att göra kön<br />
• Peter Eriksson, På Y-fronten intet nytt<br />
• Susan Faludi, Backlash<br />
• Marilyn French Det eviga kriget mot kvinnan<br />
• Betty Friedan, Den feminina mystiken<br />
• Germaine Greer, Den kvinnliga eunucken<br />
• Lisa Gålmark, Vadå feminist<br />
• Lisa Gålmark, Skönheter och odjur<br />
• John Stuart Mill, Förtrycket av kvinnorna<br />
• Kate Millett, Sexualpolitiken<br />
• Camille Paglia,Sexual Personae: Art and Decadence from Nefertiti to Emily Dickinson<br />
• Tiina Rosenberg, Queerfeministisk agenda<br />
• Linda Skugge, Akta er killar här kommer Gud! Och hon är jävligt förbannad<br />
• Valerie Solanas, SCUM-manifestet<br />
• Pär Ström, Mansförtryck och kvinnovälde<br />
• Esther Vilar, Den dresserade mannen<br />
• Margaret Wertheim, Pythagoras' Trousers: God, Physics, and the Gender Wars<br />
• Mary Wollstonecraft, Till försvar för kvinnans rättigheter
Feminism 52<br />
Se även<br />
• Mansforskning<br />
• Maskulinism<br />
• Ekvivalism<br />
• Löneskillnader mellan män och kvinnor<br />
Referenser<br />
• Wikimedia Commons har media som rör [36] .<br />
Källor<br />
• Svenska Akademiens ordlista (12:e upplagan), 1998 ISBN 91-7227-032-2<br />
• Nationalencyklopedin Multimedia 2000 plus på DVD, april 2000 ISBN 91-7133-749-0 Uppslagsord: Feminism,<br />
suffragett<br />
• Håkan Boström, Referat av Pia Laskars föredrag Anarkafeminism i ett idéhistoriskt perspektiv i tidningen Noesis<br />
[37]<br />
• Cameron, G & Momen, W. (2007) A Basic Bahá'í Chronology. George Ronald Publisher Ltd. ISBN<br />
0-85398-404-2<br />
• Falk-Thaning Kvinnohistoria, Oskarshamn 1992 ISBN 91-26-92014-X<br />
• Susan Faludi, Backlash, 1993 ISBN 91-1-929132-9<br />
• Lena Gemzöe Feminism Smedjebacken, 2002 ISBN 91-574-5935-5<br />
• Lisa Gålmark Vadå feminist ScandBook AB, Sverige 2005 ISBN 91-638-4696-9<br />
• Yvonne Hirdman Genus - om det stabilas föränderliga former, Malmö, 2001 ISBN 91-47-06223-1<br />
• Anna Maria Höglund Män och kvinnor, Jyväskylä, 2000 ISBN 91-89091-18-3<br />
• Helena Josefson Genus - Hur påverkar det dig?, Kristianstad, 2005 ISBN 91-27-64161-9<br />
• Reidar Larsson Politiska ideologier i vår tid, Sjätte upplagan, Lund 1997 ISBN 91-44-00294-7<br />
• Pia Laskar Anarkafeminism, Stockholm ,1992 ISBN 91-86474-09-X<br />
• Feministiska begrepp [38] från 27 jan 2006<br />
• Mattias Nykvist Politiska rörelser i vår tid -FEMINISM Hong Kong, 2004 ISBN 91-622-6483-4<br />
• Torsten Thurén Ideologi och Politik, Stockholm, 2002 ISBN 91-47-05233-3<br />
• Birgitta Westlin Uppror pågår - Feminister i tre generationer. Italien 1999 ISBN 91-7712-908-3<br />
• Folke Schimanski: Kvinnan och revolutionen - texter om 200 års kamp för kvinnlig frigörelse. Cavefors, 1972.<br />
ISBN 91 504 0296 X<br />
• Per-Olof Mattsson m.fl.: Revolutionära socialistiska kvinnor. Arbetarmakt 2007<br />
mwl:Femenismo
Feminism 53<br />
Referenser<br />
[1] Svenska Akademiens ordlista, 2006, 13:e upplagan. ISBN 91-7227-419-0.<br />
[2] Uppslagsord "feminism" i Nationalencyklopedin på Internet, Ne.se, januari 2007.<br />
[3] uppslagsordet "feminism" i Nationalencyklopedin Multimedia 2000 plus på DVD, april 2000. ISBN 91-7133-749-0.<br />
[4] Reidar Larsson: Politiska ideologier i vår tid, Lund 1997, Sjätte upplagan.<br />
[5] Nykvist: Feminism, Hongkong 2004. ISBN 91-622-6483-4.<br />
[6] Ulla-Karin Malmström-Ehrling: Kvinnliga filosofer från medeltid till upplysning, Natur och Kultur år=1998.<br />
[7] Lena Gemzöe: Feminism, Smedjebacken 2002. ISBN 91-574-5935-5.<br />
[8] Falk-Thaning: Kvinnohistoria, Oskarshamn 1992. ISBN 91-26-92014-X.<br />
[9] uppslagsordet "suffragett" i Nationalencyklopedin Multimedia 2000 plus på DVD, april 2000. ISBN 91-7133-749-0.<br />
[10] Westlin: Uppror pågår - feminister i tre generationer, Italien 1999. ISBN 91-7712-908-3.<br />
[11] Per-Olof Mattsson m.fl.: Revolutionära socialistiska kvinnor. Arbetarmakt 2007, sid 14.<br />
[12] sidan 84 i Lena Gemzöe: Feminism, Smedjebacken 2002.<br />
[13] sidan 151f i Lena Gemzöe: Feminism, Smedjebacken 2002.<br />
[14] Susan Faludi: Backlash, 1993. ISBN 91-1-929132-9.<br />
[15] Helena Josefson: Genus - Hur påverkar det dig?, Kristianstad 2005. ISBN 91-27-64161-9.<br />
[16] Genus väcker heta känslor, Svenska Dagbladet http:/ / www. svd. se/ nyheter/ idagsidan/ artikel_68369. svd<br />
[17] http:/ / www. ne. se/ genus/ 1065117<br />
[18] For example the definition and use of the term in G. Argyrous and Frank Stilwell, Economics as a Social Science: Readings in Political<br />
Economy, 2nd ed., (Pluto Press, 2003), in the feminist economics section, pages 238-243, especially pages 233 and 234.<br />
[19] http:/ / www. svd. se/ nyheter/ idagsidan/ artikel_68369. svd<br />
[20] Anna Maria Höglund: Män och kvinnor, Jyväskylä 2000. ISBN 91-89091-18-3.<br />
[21] Richard J Haier, Rex E Jung and others, 'The Neuroanatomy of General Intelligence: Sex Matters', NeuroImage 25 (2005): 320–327. http:/ /<br />
uit. no/ getfile. php?PageId=1935& FileId=467<br />
[22] http:/ / www. physorg. com/ news122122203. html<br />
[23] http:/ / www. livescience. com/ health/ 060419_brain_wiring. html<br />
[24] Frederikse ME, Lu A, Aylward E, Barta P, Pearlson G. (1999) http:/ / www. ncbi. nlm. nih. gov/ pubmed/ 10601007?dopt=Abstract<br />
[25] Women have greater density of neurons in posterior temporal cortex /Sandra Wittelson / Journal of Neuroscience #15 (1995)<br />
[26] Lisa Gålmark: Vadå feminist, ScandBook AB, Sverige 2005. ISBN 91-638-4696-9.<br />
[27] Torsten Thurén: Ideologi och Politik, Stockholm 2002.<br />
[28] Pia Laskar: Anarkafeminism, 1992. ISBN 91-86474-09-X.<br />
[29] Håkan Boström, referat av Pia Laskars föredrag Anarkafeminism i ett idéhistoriskt perspektiv i tidningen Noesis (http:/ / www. idehistoria.<br />
nu/ noesis/ Anamnesis/ Foredrag/ PL. html)<br />
[30] Marxist Feminism/Materialist Feminism (http:/ / www. cddc. vt. edu/ feminism/ mar. html) av Martha E. Gimenez. Hämtat 2007-12-20.<br />
[31] http:/ / www. mara. se/ begrepp. html från 27 jan 2006<br />
[32] Uppslagsordet Analytic Feminism (http:/ / plato. stanford. edu/ entries/ femapproach-analytic/ ) från Stanford Encyclopedia of Philosophy.<br />
Hämtat 2007-12-20.<br />
[33] Uppslagsordet Continental Feminism (http:/ / plato. stanford. edu/ entries/ femapproach-continental/ ) från Stanford Encyclopedia of<br />
Philosophy. Hämtat 2007-12-20.<br />
[34] Uppslagsordet Pragmatist Feminism (http:/ / plato. stanford. edu/ entries/ femapproach-pragmatism/ ) från Stanford Encyclopedia of<br />
Philosophy. Hämtat 2007-12-20.<br />
[35] http:/ / www. resurs. folkbildning. net/ download/ 942/ feministisktpostkolonialttankande. pdf<br />
[36] http:/ / en. wikipedia. org/ wiki/ Commons%3Afeminism<br />
[37] http:/ / www. idehistoria. nu/ noesis/ Anamnesis/ Foredrag/ PL. html<br />
[38] http:/ / www. mara. se/ begrepp. html
Ekologism 54<br />
Ekologism<br />
Ekologism är en politisk åskådning som fokuserar på den miljö som omger människan, på naturens kretslopp och<br />
det som uppfattas som den naturliga balansen. Den strävar också efter att omsluta synen på samhället av samma<br />
tankesätt som präglar ekologin; att se allt som beroende av allt annat, allt är en del av ett större system. Samhället ska<br />
också vara som en fungerande del av det övriga ekologiska systemet, och på så sätt inte belasta det. Sociala<br />
relationer mellan medborgarna är mycket viktiga, samhället skall också vara decentraliserat och beslut fattas så nära<br />
medborgarna som möjligt, gärna direktdemokratiskt.<br />
Ekologismen sätter natur och miljö i centrum, och ser samhället och människans intressen som underställda eller<br />
jämställda med fortlevandet av övriga delar av det ekologiska systemet; andra levande organismers välbefinnande är<br />
lika viktiga som människans, (och varje människas välbefinnande är lika viktig) och allt liv är högre värderat än<br />
andra samhällsintressen, som till exempel kortsiktig ekonomisk vinst, expansion eller hög materiell standard. Det är<br />
ur ett ekologisktiskt perspektiv att tillämpa en försiktighetsprincip vid alla politiska beslut som kan påverka den<br />
samhälleliga eller biologiska miljön; samhällets fortlevnad och välbefinnande i framtiden för kommande<br />
generationer är högt prioriterat, och man måste försöka säkerställa så gott det går att samhälleliga aktiviteter idag<br />
inte förstör för de kommande generationerna, som till exempel koldioxidutsläppen förmodligen kommer att göra.<br />
Alla organismers rätt till en sorts självförverkligande, kallat selvutfødelse ses av ekosofen Arne Naess, en av flera<br />
filosofiska förebilder för ekologismen, som väldigt centralt i ett ekologistiskt samhälle. Alla, människor precis som<br />
djuren, ska ha rätt att utvecklas till sin fulla potential, och få möjlighet att leva sitt liv på ett sätt som gör det möjligt<br />
för en att växa som individ på det sätt man önskar, och få tillfredsställa sina behov så väl det går, givetvis utan att<br />
kränka andras rätt till selvutfödelse.<br />
Se även<br />
• Arne Naess<br />
• Georg Henrik von Wright<br />
• Du sköna nya värld<br />
• Ekosofi
Artikelkällor och författare 55<br />
Artikelkällor och författare<br />
Konservatism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10429429 Bidragsgivare: 1700-talet, Aktalo, Andreas Rejbrand, AnnaStina, Belairroad, Bruno Rosta, CommonsDelinker,<br />
Crocuta, DG, Den fjättrade ankan, Diupwijk, Evalowyn, Flinga, Fluff, Gunnar Larsson, IP, Ingman, J 1982, JKn, Jlundqvi, Koios, Krusbäret, LX, Lars Törnqvist, Lewi, Lord Pelle, Merkurius,<br />
Monegasque, Muneyama, Nicke L, Nordelch, Popperipopp, Riggwelter, Rudolf 1922, Salisbury, Simoniak, Slartibartfast, Smuliman, Spreetin, Stenas, TKU, Thuresson, Torvindus, Tournesol,<br />
Vivo, Wasell, Yvwv, Сэртион, 149 anonyma redigeringar<br />
Liberalism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10425230 Bidragsgivare: -nothingman-, Aktalo, Alers, Anni, B****n, BL, Baronnet, Bensin, Bruno Rosta, Crocuta, David<br />
ekstrand, Den fjättrade ankan, Dewil, Diupwijk, Ettrig, Fenrir, Flandersson, Flinga, FöredettaMH, Gthyni, Gunnar Larsson, Hakanand, Heimvennar, IP, Icaros, Idunius, Jacob Lundberg, Janm67,<br />
Jlandin, Johnson, Jonius, Jono, Jsdo1980, Klurre, Kruosio, Kugghjul, Kzhr, Lars Törnqvist, Law, Linu-s, Mackan, Mankash, Muneyama, Mux, Nadasurf, Narcissist, Nicke L, Nixdorf, Njaelkies<br />
Lea, Ntb, OJH, OlofE, OpenFuture, Popperipopp, Ptunen, RE, Rapvatten, Rasmus124, Regebro, Riggwelter, Rudolf 1922, Ryxez, ShineB, Slartibartfast, Softssa, Staffan Jacobson, Stjarnblom,<br />
Stora Gurkan, The Trooper, Torvindus, Tournesol, Trickster, Tysen, Vika01, Wasell, Xenus, Yvwv, 161 anonyma redigeringar<br />
Anarkism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10400160 Bidragsgivare: Ace90, Aktalo, Algorhythm, Almex, Andreas Rejbrand, Ankarsten, Arial, B****n, Bjohan, Boivie,<br />
Bongoman, Bruno Rosta, Caesar, Cello, CommonsDelinker, Cortex, Crocuta, DG, Den fjättrade ankan, Dillinger, Diupwijk, Doctrina, DrBizzar0, Ean, Echidna, EnDumEn, Enfore, Entheta, Erif,<br />
Etordliv, Ezeu, Farlig se, Fenix, Fenrir, Fiction, Flinga, Fluff, Frederico, FöredettaMH, Greverod, Grillo, Gthyni, Gunnar Larsson, Habj, Hadar Svan, Hakanand, Herr X, Huggorm, IP, IngoBingo,<br />
Inteloutside2, Jacob Lundberg, Janedoe, JoergenB, JohanSelig, Jojan, Joje, Knutars, Lamm, Lamré, Law, Liftarn, Loboverde, Lokal Profil, Lontryuin, Lord Pelle, Luttrad, Läderjackan, M.M.S.,<br />
Mad Greg, MartinHagberg, Moralist, Mr Bullitt, Muneyama, Mux, Mårten Berglund, Nicke L, Niddler, Noname eric, Nosy, Ntb, Nykteristen, OscarBrasa, Paracel63, Peterhöglund, Pinoccio,<br />
Plrk, Popperipopp, RaSten, Rapvatten, Redux, Rickcar, Riggwelter, Ripper, Robert82, Roger.wernersson, Ronny W, Rosp, Rrohdin, Rudolf 1922, S.J., Scooba, Simoniak, Sjunnesson,<br />
Slartibartfast, Sofokles, Softssa, Sollentuna, Staffan Jacobson, Suz, TKU, The Ace, Throkk, Thuresson, Timon, Torvindus, Tournesol, Ulf Abrahamsson, Vints, Wanpe, Webkid, Wellparp,<br />
Widing, Xenus, Yvwv, Zman, conversion script, h23n1fls21o1047.telia.com, Сэртион, 546 anonyma redigeringar<br />
Kommunism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10435736 Bidragsgivare: -nothingman-, Ace90, Agneta, Aktalo, Alers, Allant, Andejons, Annika64, Augustus, B****n, Bero,<br />
Bjohan, Boivie, Bongoman, Bronks, Bruno Rosta, Caspiax, Chincoteague, Crocuta, Daedalus, Den fjättrade ankan, DenAllvetandeAnton, Dillinger, Diupwijk, Dommie222, E23, E70, Ean, Elis<br />
91, Ericus Rex, Ezeu, Fenix, Fenrir, Fiction, Filipman, Flinga, Fred J, Frederico, Fuga, FöredettaMH, Gangleri, Grillo, Grön, Gthyni, Gunnar Larsson, HADRIANVS, Habj, Hakanand, Hashar,<br />
Henitz, IP, Icaros, Indigo, Irony, Irrbloss, Jebur, Jlundqvi, JohanSelig, Js45215, Jsdo1980, Judt, Kiruna, Klemen Kocjancic, Kruosio, Kullan84, LX, Lamré, Lars Törnqvist, Lavallen, Law,<br />
Lelle1987, Liftarn, Lord Pelle, Luis Cuenca, Luke, MagnusA, Marsve, MartinHagberg, Mjateznik, Mnemo, MoRsE, Moralist, Mr Bullitt, Muneyama, Mux, Narcissist, Nicke L, Nosy, Notwist,<br />
Ntb, Nykteristen, OlofJ, Onix, Oskorei, Owlrug, PJ, Paracel63, Paul Rassinier, Philiplindqvist, Pieter Kuiper, Popoff, Popperipopp, Prezen, Profanum vulgus, RaSten, Rapvatten, RedViper,<br />
Riggwelter, Ripper, Rudolf 1922, Servant Saber, Shape, ShineB, Simoniak, Sison, Sjunnesson, Sjö, Skalman, Skistar, Slartibartfast, Softssa, Sollentuna, Soman, Spectacrus, Spiby, Spito,<br />
Stefankangas, Stockholmskille, Strangnet, Svanen93, Svartepeter, Tegel, Thuresson, Timon, Torvindus, Tournesol, Trowic1214, Tubaist, Tysen, Vatten, Vints, Wasell, Wellparp, Xenus, Xip,<br />
Yvwv, Zman, Ztaffanb, 287 anonyma redigeringar<br />
Socialism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10402366 Bidragsgivare: -nothingman-, AHA, Ace90, Adam Smith, Adlercreutz, Aktalo, Andre Engels, Angr, Apollonios Molon,<br />
B****n, BL, Bero, Bjohan, Bongoman, Brains, Bruno Rosta, Caesar, CommonsDelinker, Crabbofix, Crocuta, Den fjättrade ankan, Dillinger, Diupwijk, E23, Enfore, Ezeu, Fenix, Fenrir, Fluff,<br />
Frederico, Ghostrider, Grillo, Grön, Gunnar Larsson, Harry T\'romania, Hashar, Hejkompis, IP, InAbsurdum, Ja till euron, Jane80, Johtib, JonasP, Jorva, Jsdo1980, Karpeth, Koios, Lars<br />
Törnqvist, Lavallen, Law, Leo Trotsig, Liftarn, Lord Pelle, Luke, Markus a, Micke, Micke2, MickeLundin, Moralist, Muneyama, Mörkerman, Narcissist, Nicke L, Niddler, Nigthshift, Notwist,<br />
Onix, PJ, Patrik77, Petter Strandmark, Popperipopp, Pratchett, Prezen, Rapvatten, Regebro, Riggwelter, Rockville, Roger.wernersson, Ronny O'Regano, Rosp, Rudolf 1922, Rursus, Scooba,<br />
Scuzzer, Simoniak, Skaneunion, Skizzik, Slartibartfast, Slipzen, Sollentuna, Staffan Jacobson, Stiwed, Stoffe, Stureström, SuperDupe, Svanen93, SweJohan, TKU, Thuresson, Tooga, Torvindus,<br />
Tubaist, Tåggas, Vanunu, Viqqe, Wanpe, Wolfgangus Mozart, Wolfmann, Xenus, Xip, Yenx, Ztaffanb, 251 anonyma redigeringar<br />
Fascism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10382644 Bidragsgivare: -nothingman-, Agge2, Andreas Rejbrand, Angriffer, Annika64, Bero, Bibliotekstjänst, BjörnF, Bruno Rosta,<br />
Chrizz, CommonsDelinker, Crabbofix, Crocuta, Den fjättrade ankan, Diupwijk, E23, E70, Elav W, EliasAlucard, Entheta, Fenix, Fenrir, Filipman, Fluff, Grillo, Gunnar Larsson, Herr Anonymus,<br />
Herr X, IP, Idunius, Inteloutside2, Itake, Jlundqvi, Jouhaine, Kruosio, Kung Midas, Lamré, Lavallen, Lewi, Liftarn, Lord Pelle, Luttrad, MHedman, Max Walter, Merat, Muneyama, Narcissist,<br />
Nicke L, Notwist, OlofE, Owlrug, Pettern, Popperipopp, RE, Rapvatten, Rudolf 1922, Schebab, Sintram, Sjö, Slartibartfast, Sollentuna, Staffan Jacobson, Stefankangas, Stenas, SweJohan, TKU,<br />
Thuresson, Torvindus, Tournesol, Ulla, Vints, Wasell, Xenus, Youandme, Zaphod, conversion script, 97 anonyma redigeringar<br />
Feminism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10427603 Bidragsgivare: -nothingman-, Ace, Ace90, Agneta, Akronym, Aleph, Alidabok, Anne, Annika64, Antonjansson, Aralen<br />
1, B****n, Bengtåke, Berit Isakson, Bero, BjörnF, Bluescan, Bongoman, Bruno Rosta, Caesar, Carnot, Caspiax, Cortex, Crocuta, Dahuzi, Daniel78, Dcastor, Den fjättrade ankan, Dillinger,<br />
Diupwijk, Dpol, E70, Eileen, Enfore, Entheta, Erif, Essin, Flinga, Fluff, Fyrfatet, FöredettaMH, Gegik, Godfellow, Gordal, Granatäpple, Greverod, Grey ghost, Grillo, Gringobingo, Groggy,<br />
Grön, Gthyni, Gunnar Larsson, Habj, Haka, Hakanand, Hannibal, Hashar, Hejkompis, Herr X, IP, Ingeborga, J-Star, JKn, Jacob Lundberg, Jarhead, Jlundqvi, JohanS, Jorchr, Jordgubbe, Jorva,<br />
Kallekall, Karpeth, Knuckles, Krusbäret, LA2, Lamré, Lavallen, Liftarn, Lojak, LouiseR, Matador, Merkurius, Mickcorea, Milkbartoilet, Miono, Mkh, Moralist, Muneyama, NERIUM, Needme,<br />
Nicke L, Notwist, Otoko, Patrik77, Per Lundberg, Peter Isotalo, Petter Strandmark, Plaudite, Plidde, Popoff, Popperipopp, Pralin, Ptunen, Rapvatten, Roger.wernersson, Ronny W, Rudolf 1922,<br />
Salsero, Sannab, Schekinov Alexey Victorovich, Sekreterare, Simoniak, Sjunnesson, Sjö, Softssa, Sollentuna, Ssargon, Strangnet, TKU, Tegel, Thuresson, Tobjork, Torvindus, Tournesol, Tudro,<br />
Twincinema, Tysen, Wasell, Wikijens, Yjg, Youandme, Yvwv, 202 anonyma redigeringar<br />
Ekologism Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?oldid=10420910 Bidragsgivare: Bellatrix, BjörnF, Diupwijk, Flinga, Fluff, IP, Jlundqvi, Jono, Jordgubbe, LX, Markmc, Metalindustrien,<br />
Nicke L, Pîtytë, Rudolf 1922, Sjö, Tooga, Tulpan, Wellparp, Yvwv, Ztaffanb, 32 anonyma redigeringar
Bildkällor, -licenser och -bidragsgivare 56<br />
Bildkällor, -licenser och -bidragsgivare<br />
Fil:Edmund Burke2.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Edmund_Burke2.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: Martynas Patasius, R-41, Shalom<br />
Image:Wikiquote-logo.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Wikiquote-logo.svg Licens: logo Bidragsgivare: -xfi-, Dbc334, Doodledoo, Elian, Guillom, Jeffq, Maderibeyza,<br />
Majorly, Nishkid64, RedCoat, Rei-artur, Rocket000, 11 anonyma redigeringar<br />
Fil:Eugène Delacroix - La liberté guidant le peuple.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Eugène_Delacroix_-_La_liberté_guidant_le_peuple.jpg Licens: okänd<br />
Bidragsgivare: Alvaro qc, Anetode, Arnomane, Berrucomons, Bibi Saint-Pol, Dbenbenn, Didactohedron, Encephalon, FoeNyx, Husky, J JMesserly, Jarekt, Kelson, Makthorpe, Marianika,<br />
Martin H., Mattes, Mglanznig, Miniwark, Olivier2, Paris 16, Plindenbaum, Pline, Ranveig, The art master, Thuresson, Tsui, Warburg, White Cat, たね, 8 anonyma redigeringar<br />
File:Majestic Liberty Large.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Majestic_Liberty_Large.jpg Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Manscher<br />
Fil:JohnLocke.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:JohnLocke.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: Helix84<br />
Fil:Adam Smith.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Adam_Smith.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: unknown<br />
Fil:Wiktionary small.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Wiktionary_small.svg Licens: logo Bidragsgivare: User:F l a n k e r<br />
Fil:Politicalquad.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Politicalquad.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:Moralist<br />
Fil:S17.jpeg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:S17.jpeg Licens: Public Domain Bidragsgivare: unknown<br />
Fil:Kronstadt attack.JPG Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Kronstadt_attack.JPG Licens: Public Domain Bidragsgivare: anonimus<br />
Fil:Proudhon-children.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Proudhon-children.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: Alex35, Mu, Rlbberlin<br />
Fil:Bakuninfull.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Bakuninfull.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: HenkvD, Kneiphof, Maximaximax, 竹麦魚(Searobin)<br />
Fil:Kropotkin Nadar.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Kropotkin_Nadar.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: AlMare, Egmontaz, Kalki<br />
Fil:Portrait Emma Goldman.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Portrait_Emma_Goldman.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: unknown<br />
Fil:Leon tolstoi.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Leon_tolstoi.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: Al3xil, Henry Merrivale, J.M.Domingo, Konstable, Maksim, Tony<br />
Wills, 1 anonyma redigeringar<br />
Fil:Darker green and Black flag.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Darker_green_and_Black_flag.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:Grön,<br />
User:Rocket000<br />
Fil:John Zerzan - mod.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:John_Zerzan_-_mod.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: User:Historicair<br />
Fil:Louise-Michel.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Louise-Michel.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: KoS, Mu<br />
Fil:Situationist.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Situationist.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:Espencat<br />
Fil:Anarchy-symbol.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Anarchy-symbol.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:Arcy, User:Froztbyte, User:Linuxerist<br />
Fil:Black flag waving.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Black_flag_waving.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:Rocket000<br />
Fil:Flag of the EZLN.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Flag_of_the_EZLN.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Homo lupus, Kookaburra, TownDown, Tryphon,<br />
Zscout370, Überraschungsbilder, 5 anonyma redigeringar<br />
Fil:Hinke1891.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Hinke1891.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Original uploader was Bronks at en.wikipedia<br />
Fil:1maj2007-2.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:1maj2007-2.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:Liftarn<br />
Fil:Suf logo.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Suf_logo.svg Licens: okänd Bidragsgivare: User:Lokal_Profil<br />
Fil:The Rebel Girl cover.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:The_Rebel_Girl_cover.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: John Vandenberg, Tim1965<br />
Fil:commons-logo.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Commons-logo.svg Licens: logo Bidragsgivare: User:3247, User:Grunt<br />
Fil:Hammer and sickle.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Hammer_and_sickle.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: F l a n k e r, G.dallorto, Herbythyme,<br />
Koba-chan, MaggotMaster, Mike.lifeguard, Penubag, Pfctdayelise, Pianist, R-41, Solbris, Zscout370, 16 anonyma redigeringar<br />
Fil:Karl Marx.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Karl_Marx.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: ?<br />
Fil:Communist States.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Communist_States.png Licens: Creative Commons Attribution 2.5 Bidragsgivare: Original uploader was<br />
Ricky@36 at en.wikipedia Later versions were uploaded by Kookykman at en.wikipedia.<br />
Fil:Communism expansion.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Communism_expansion.png Licens: GNU Free Documentation License Bidragsgivare: Conscious, Galio,<br />
Nightstallion, Thuresson, 10 anonyma redigeringar<br />
Image:Red flag II.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Red_flag_II.svg Licens: okänd Bidragsgivare: GDonato, Hardys, Ssolbergj, 1 anonyma redigeringar<br />
Fil:Michelle_Bachelet_with_sash.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Michelle_Bachelet_with_sash.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: Ricardo Stuckert<br />
Fil:Bernie_Sanders.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Bernie_Sanders.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: N/A<br />
Fil:Red star.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Red_star.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:F l a n k e r, User:Zscout370<br />
Fil:Rosa Luxemburg.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Rosa_Luxemburg.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: ?<br />
Fil:Subcomandante Marcos.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Subcomandante_Marcos.jpg Licens: Creative Commons Attribution 2.0 Bidragsgivare: tj scenes / cesar<br />
bojorquez (flickr)<br />
Fil:Gramsci.png Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Gramsci.png Licens: Public Domain Bidragsgivare: Unknown<br />
Fil:GuerrilleroHeroico.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:GuerrilleroHeroico.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Alberto Korda (Korda)<br />
Fil:Fasces lictoriae.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Fasces_lictoriae.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:F l a n k e r<br />
Fil:Female.svg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Female.svg Licens: Public Domain Bidragsgivare: User:Gustavb<br />
Fil:Meister der 'Cité des Dames' 002.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Meister_der_'Cité_des_Dames'_002.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: AndreasPraefcke,<br />
Dsmdgold, Leinad-Z, PKM, Themightyquill, TomAlt<br />
Fil:Mary Wollstonecraft cph.3b11901.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Mary_Wollstonecraft_cph.3b11901.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Aiko, Churchh,<br />
Mutter Erde, Opponent, Romanm<br />
Fil:JohnStuartMill.JPG Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:JohnStuartMill.JPG Licens: Public Domain Bidragsgivare: Joolz, Kilom691, Muneyama, 2 anonyma redigeringar<br />
Fil:Suffrage parade-New York City-May 6 1912.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Suffrage_parade-New_York_City-May_6_1912.jpg Licens: Public Domain<br />
Bidragsgivare: Infrogmation, Ranveig, Solipsist<br />
Fil:Alexkollontai.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Alexkollontai.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Butko, Mutter Erde, Stranger, Thuresson<br />
Fil:Women aluminum shells wwii.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Women_aluminum_shells_wwii.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Bkwillwm<br />
Fil:A woman defends her castle.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:A_woman_defends_her_castle.jpg Licens: okänd Bidragsgivare: Leinad-Z, Man vyi, Wolfmann, Wst<br />
Fil:Engels.jpg Källa: http://sv.wikipedia.org/w/index.php?title=Fil:Engels.jpg Licens: Public Domain Bidragsgivare: Alonr, Breeze, Bubuka, Lhademmor, Niki K, Ratatosk, Shizhao
Licens 57<br />
Licens<br />
Creative Commons Attribution-Share Alike 3.0 Unported<br />
http:/ / creativecommons. org/ licenses/ by-sa/ 3. 0/