IDENTITETSSKAPANDE I STUDENTFÖRENINGEN ULRIKA ... - DiVA
IDENTITETSSKAPANDE I STUDENTFÖRENINGEN ULRIKA ... - DiVA
IDENTITETSSKAPANDE I STUDENTFÖRENINGEN ULRIKA ... - DiVA
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
I V - ’ S T U D E N T E N ’ S O M E N K Ö N S - O C H K L A S S K O N S T R U K T I O N :<br />
E N G E N E A L O G I S K A N A L Y S A V T I D I G A R E F O R S K N I N G<br />
Dels var inte en akademisk examen obligatorisk för de flesta yrken. För många<br />
blev studenttiden därför enbart en fråga om att ha deponerat, alltså skrivit in sig,<br />
eller läst några terminer vid universitetet (Samzelius, 1950).<br />
Samtidigt växte den statliga administrationen fram med ökade krav på kunskap,<br />
förkroppsligad i flitiga och dugliga ämbetsmän med lojalitetskänsla vänt<br />
mot något större än den egna gruppen. Utbildningssystemet kom på så sätt att<br />
spela en allt större roll i samhället. Studenterna började också ställa krav på ett<br />
mer modernt utbildningssystem. Viljan till förändring visade sig till exempel i<br />
kravet på viss uppvisad kunskap för att den enskilde studenten skulle få skrivas<br />
in i nationen. Ett annat exempel var nationernas stigande intresse för samhällsfrågor<br />
och vilja att bedriva välgörenhet i det omgivande samhället (Florén,<br />
1999). Med andra ord tycks studenten ha börjat identifiera sig med den moderna<br />
akademiske mannen som kunnig, rationell, lojal och utvald: En framtidsman<br />
i rikets tjänst! Under denna tid började utbildningsmeriter betraktas<br />
som allt viktigare. En meritokratisk diskurs fick därmed allt större betydelse för<br />
människors sätt att tänka om världen (Florin & Johansson, 1993; Johansson,<br />
2000).<br />
Mot slutet av 1700-talet spreds upplysningstidens idéer till uppsalastudenterna,<br />
och många lät sig också inspireras av den franska revolutionen. Studenterna<br />
började åter uppfattas som en samhällsfara. I ökande antal kom nu studenter<br />
från en allt mer medveten medelklass, och de började samlas i konvent där<br />
tryckta tal av studenter spreds, lästes upp och diskuterades. Uppsala sågs därmed<br />
som en revolutionshärd, och konventen förbjöds (Johannisson, 1989; Sundin,<br />
1994). 50 Genom att på eget initiativ sluta sig samman i konvent hade studenterna,<br />
liksom tidigare i nationerna, återigen ställt sig utanför den direkta kontrollen<br />
från universitet och samhälle. Så småningom la sig lugnet kring konventsfrågan<br />
men enligt Sundin (1994) blev studenterna fortsättningsvis mer<br />
självsäkra i sin roll som kulturella och politiska opinionsbildare. De såg sig<br />
själva som samhällets intellektuellt frisinnade. De började också uppfattas som<br />
en ungdomsgrupp i mer modern mening, det vill säga i konflikt med tidigare<br />
generationer och med krav på radikal förändring (Florén, 1994). Sjöberg<br />
(2002) menar att studenternas upproriska hållning grundades i att de såg sig<br />
själva som en blivande elit, och därmed hade svårt att finna sig i att stå lägst ner i<br />
universitetshierarkin. 51<br />
_________________________________________________<br />
50 Maskerad som en litterär och musikalisk förening drevs dock de radikala politiska<br />
frågorna vidare av sammanslutningen ”Juntan” (Johannisson, 1989, s 69).<br />
51 Sjöberg (2002, s 31) beskriver också hur detta uppror uttrycktes som ”maskerad<br />
politik”, till exempel genom att i skydd av mörker eller en stor folkmassa skrika elakheter,<br />
spotta eller föra oväsen. Ett annat sätt att utmana ’fadersväldet’ var genom att underlåta att<br />
utföra hälsningar på ett föreskrivet sätt eller uppträda respektlöst på ett oklanderligt vis,<br />
exempelvis spela eller sjunga falskt.<br />
43