IDENTITETSSKAPANDE I STUDENTFÖRENINGEN ULRIKA ... - DiVA
IDENTITETSSKAPANDE I STUDENTFÖRENINGEN ULRIKA ... - DiVA
IDENTITETSSKAPANDE I STUDENTFÖRENINGEN ULRIKA ... - DiVA
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
I D E N T I T E T S S K A P A N D E I S T U D E N T F Ö R E N I N G E N<br />
försöker hantera, utan att riktigt lyckas, är känslan av ångest och främlingskap,<br />
både i sin nya och gamla klass. Mikael konstaterar dock att denna ångest är ett<br />
pris han får betala – och att klassresan är värd det. Därmed erkänner han också<br />
värdet av den ideala identiteten. Han ser det också som möjligt att konstruera<br />
sig i enlighet med denna även om han kanske aldrig kommer att helt identifiera<br />
sig med den. Mikaels föreningsengagemang kan också betraktas som ett sätt att<br />
reducera den känsla av främlingskap han uttrycker inför vissa aspekter av den<br />
ideala identiteten.<br />
I Lindas berättelse om sitt möte med universitetet handlar det också om att<br />
vara annorlunda och hur hon försöker hantera det bristande självförtroende,<br />
som följer av att hon inte redan förvärvat det kulturella kapital som värdesätts i<br />
föreningen:<br />
120<br />
Linda - Så som man umgås på universitetet har jag ju aldrig gjort förut. Mina<br />
föräldrar är väl arbetarklass eller vad man skulle… ja. Så det, det här med<br />
sittningar till exempel. Jag hade aldrig vart på nåt sånt. Med bordsplacering<br />
och vilka bestick och glas så där. Det var helt nytt för mig. Men det är nog<br />
sant, sättet att prata… Jag vet att mina föräldrar, dom har sagt att jag blev<br />
förändrad och så där... För det tror jag man blir. Men det blir man ju oavsett<br />
vad man gör efter gymnasiet kanske men. Ja, det där var nog helt nytt för<br />
mig.<br />
Ulrika - Hur tyckte du det var att möta det här nya då?<br />
Linda - Ja, jag tyckte väl att det där var jättebra. Jag vet inte..<br />
Ulrika - Du upplevde det positivt?<br />
Linda - Ja, det gjorde jag. Men det kan jag känna ibland fortfarande att jag<br />
kan tycka att det... Nu när man ska representera att, ’oj, hur ska jag göra nu’.<br />
Och ska man, förväntas man... tacka för olika saker och så där. Jag har inte<br />
riktigt koll på det. Och det märker man ju, jag har ju kompisar som är vana<br />
vid det hemifrån. Dom vet ju precis, dom bara gör det. Jag måste ju tänka<br />
efter och fundera och man är lite osäker, ’gjorde jag rätt nu eller...’ Så, jo, på<br />
det sättet så märks det.<br />
Ulrika - Märker du det i kåren också?<br />
Linda - Ja, fast även på SAM-föreningen när vi hade väldigt mycket<br />
sittningar. I början då var man ju hemskt osäker. Men det tror jag i och för<br />
sig att många var men... (…) SAM-föreningen var ganska formellt, det är inte<br />
det så mycket längre. Med sittningarna. Att man ska har rätt klädsel, att det