Brännpunkt Irak 2 - IrakSolidaritet
Brännpunkt Irak 2 - IrakSolidaritet
Brännpunkt Irak 2 - IrakSolidaritet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
frågan i säkerhetsrådet så att vetot skulle<br />
komma att ställas på sin spets. Och de motsatte<br />
sig inte att deras luftrum respektive<br />
centrala transportleder kom att användas.<br />
Varken Frankrike eller Tyskland gick<br />
emot de av säkerhetsrådet sanktionerade<br />
mandaten för amerikansk ockupation av<br />
<strong>Irak</strong>, och de stödde den irakiska klientregim,<br />
som hade plockats ihop av den amerikanske<br />
pro-konsuln Bremer. EU i övrigt<br />
följde efter. Sverige förmådde inte ensamt<br />
driva en självständig linje.<br />
Staterna valde att ordna in sig på nytt<br />
under USA:s ledning. <strong>Irak</strong> lades åt sidan<br />
som stridsfråga. Man ville inte ha någon ytterligare<br />
diskussion om folkrätten, invasionen<br />
och ockupationen. Detta har kommit<br />
att få ett kraftigt genomslag i opinionsbildningen.<br />
usa har i var fall tills vidare<br />
fått igenom sin vilja, men man<br />
vann inte i fråga om folkrätten.<br />
Den dominerande bilden var<br />
att invasionen stred mot folkrätten, och den<br />
bilden förstärktes. Den amerikanska folkrättsprofessorn<br />
Anne-Marie Slaughter, som<br />
själv menade att invasionen var illegal men<br />
(möjligen) legitim, konstaterade att bland<br />
världens folkrättsjurister ansåg säkert åtta<br />
av tio att kriget var illegalt, en förutsägelse<br />
som visade sig vara högst relevant.<br />
Vi har nu ett läge i Europa där Bernard<br />
Koucher, krigsivrare och en av den humanitära<br />
interventionens främsta pådrivare,<br />
blivit fransk utrikesminister, och där folkrättens<br />
grundläggande principer sedan länge<br />
attackeras bakom slagord som ”humanitär<br />
intervention” och ”plikt att ingripa” samt<br />
det ständigt återkommande ”hotet om<br />
terrorism”.<br />
I Sverige är Carl Bildt utrikesminister.<br />
I <strong>Irak</strong>-frågan har han gått helt snett. Han<br />
var med vid grundandet av lobbyorganisationen<br />
Committee for the Liberation<br />
of Iraq. Andra som deltog var krigsivrare<br />
som Richard Perle, William Kristol och<br />
Newt Gingrich. Organisationen blev dock<br />
snart överspelad. Dess taktiska vinkling<br />
var mänskliga rättigheter, vilket rimmade<br />
illa med den amerikanska statsledningens<br />
intentioner. Skulle man gå ut i krig och ha<br />
en chans att få stöd från den amerikanska<br />
befolkningen, måste nyckelorden vara hot<br />
om massförstörelsevapen och kopplingar<br />
till terrorism.<br />
Bildt problematiserade i riksdagen den<br />
16 april 2007 regeringen Perssons hållning<br />
till USA:s angreppskrig. Han talade där<br />
om att folkrättens regler ”gav utrymme<br />
“Den 30 juni 2004 upphörde<br />
ockupationen<br />
formellt (enligt ett tidigare<br />
amerikanskt-brittiskt<br />
beslut) och en irakisk<br />
provisorisk regering tog<br />
över. Ockupationsrättens<br />
regler utgår emellertid<br />
ifrån att en ockupations<br />
upphörande speglar en<br />
faktisk händelseutveckling.<br />
Det kan inte enbart<br />
vara fråga om att deklarera<br />
ett visst datum, utan den<br />
militära närvaron måste<br />
reduceras på ett sådant<br />
sätt att kontrollen över det<br />
aktuella territoriet faktiskt<br />
upphör.<br />
..En folkrättsjurist kan<br />
därför våga påståendet att<br />
de ockupationsrättsliga<br />
förpliktelserna gentemot<br />
den irakiska befolkningen<br />
dröjde kvar även efter den<br />
1 juli 2004.”<br />
ove bring, ”irakkriget 2003: oM<br />
legalitet och legitiMitet” i boken<br />
internationell vÅldsanvändning och<br />
folkrätt, 2006.<br />
för delvis olika tolkningar”. Bildt rörde sig<br />
i riktning mot USA:s och Storbritanniens<br />
folkrättsliga linje inför kriget, enligt vilken<br />
<strong>Irak</strong>s påstådda brott mot tidigare FN-resolutioner<br />
skulle ha gett tillräcklig grund för<br />
invasionen. Det är ingen ny hållning från<br />
Bildts sida (se hans veckobrev 9 september<br />
och 18 november 2002).<br />
bildt spelade i riksdagen på fallet<br />
Kosovo, där Sverige stödde<br />
de folkrättsstridiga Nato-bombningarna<br />
av dåvarande Jugoslavien.<br />
Han menade att detta visade hur<br />
komplexa frågorna är och att regeringen<br />
och den socialdemokratiska oppositionen<br />
egentligen stod varandra nära.<br />
Han konstaterade inledningsvis att det<br />
militära angreppet skedde utan ett uttryckligt<br />
mandat från FN:s säkerhetsråd. Under<br />
debatten kvalificerades detta glidande<br />
till att det inte förelåg något ”fullständigt<br />
folkrättsligt mandat”.<br />
I en sorts sammanfattande kommentar<br />
menade han att vi från svensk utgångspunkt<br />
har all anledning att såväl hävda<br />
folkrättens grundläggande betydelse i de<br />
internationella relationerna ”som betydelsen<br />
av att denna utvecklas i ljuset såväl<br />
av utvecklingen som av de starkare krav<br />
vi i dag har på att kunna ingripa i vissa<br />
extrema situationer”.<br />
Även om Bildt allmänt hävdade att<br />
hans grundläggande uppfattning var att<br />
konflikter skall lösas på folkrättens grund<br />
och inom de ramar som Förenta Nationernas<br />
stadga och institutioner anger, var<br />
den springande punkten att regeringen<br />
måste ha fria händer. Det gällde att föra en<br />
”löpande diskussion i det konkreta fallet”,<br />
att vara medveten om att man befinner sig i<br />
en ”gråzon” och att vara beredd att ingripa<br />
i ”extremlägen”.<br />
Så håller han öppet för en utrikespolitik<br />
som är följsam till nya interventioner och<br />
angrepp från stormakternas sida. Mot<br />
detta får man ställa regeringen Perssons<br />
ställningstagande och den hållning som<br />
bland annat Chirac och Schröder intog.<br />
Svängrummet har tillfälligt snävats in för<br />
en självständig, principiell utrikespolitik,<br />
men det är otvivelaktigt av bestående värde<br />
att invasionen av <strong>Irak</strong> kom att stämplas som<br />
det folkrättsstridiga angreppskrig det var.<br />
rolf andersson<br />
advokat, MedleM i fib-Juristerna<br />
<strong>Brännpunkt</strong> <strong>Irak</strong>