Länk till fullversionen av artikeln. - SFSP
Länk till fullversionen av artikeln. - SFSP
Länk till fullversionen av artikeln. - SFSP
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
1 Anita Kullander<br />
Särskild begåvning – <strong>till</strong>gång eller handikapp?<br />
Begreppen varierar och man använder hög begåvning, överbegåvad men vanligast är termen<br />
särbegåvad. Jag väljer dock att använda benämningen särskilt begåvad eftersom begreppet<br />
särbegåvning kopplas <strong>till</strong> särskolan och därför missförstås.<br />
För några år sedan fick jag uppdraget att utreda varför fyra elever i årskurs 8 och 9 inte gick <strong>till</strong><br />
skolan. Jag intervjuade dem var och en <strong>till</strong>sammans med en eller båda vårdnadsh<strong>av</strong>arna.<br />
Adam sade att han gick <strong>till</strong> skolan ungefär varannan vecka, men eftersom han fortfarande låg före<br />
så gick han hem igen. Bertil sade att han inte gillade raster. Om det var för lite att göra tappade han<br />
farten och somnade, sedan åkte han hem. Ceasar sade att han tyckte lektionerna var tråkiga och<br />
diskussionerna i samhällskunskap var barnsliga och kränkande. Några lärare var otrevliga och<br />
kränkte eleverna. D<strong>av</strong>id sade att det var stökigt på skolbussen, han blev retad och slagen och<br />
bussföraren gjorde inget åt det. När han istället för att åka skolbussen, gick hem så blev han jagad<br />
och nertvingad i det leriga diket <strong>av</strong> grabbar på moped. Han kom hem med smutsiga och trasiga<br />
kläder. Det hjälpte inte att han berättat på skolan, sade han.<br />
Skolan var öppen för individuella lösningar och för Adam försökte man på olika sätt att ge enskild<br />
undervisning i matematik, svenska och engelska. Han gick <strong>till</strong> matematiken och resten tentade han<br />
<strong>av</strong> och fick godkända betyg så att han kunde söka <strong>till</strong> gymnasiet. På gymnasiet var det lika<br />
”långsamt” så han hoppade <strong>av</strong> och sitter nu hemma vid datorn. Han har stort umgänge och han<br />
hjälper andra med sina datorer.<br />
För Bertil ordnade man ett komprimerat schema och kombinerade So-ämnena med engelska så att<br />
han gjorde ett stort eget projektarbete som täckte samtliga So-ämnen samt engelskan. Han fick<br />
också möjlighet att studera matematik på gymnasiet. Egentligen var han inte så förtjust i matte men<br />
han behövde mycket att göra, så han tyckte det var bra. Han hade alltså fullt upp och presterade och<br />
fick höga betyg. På gymnasiet tog man inte <strong>till</strong>vara på hans förmågor och han är återigen hemma.<br />
Ceasar kom in på gymnasiets Individuella program. Han vantrivdes och gick bara på lektioner<br />
<strong>till</strong>räckligt för studiebidrag. Han tentade <strong>av</strong> några ämnen och fick då höga betyg. Efter tre år sade<br />
han att han tröttnat på att sitta hemma och spela datorspel. Han skrev in sig på olika program och<br />
hårdpluggar nu sitt sista fjärde år. Det går bra och han får höga betyg i ämnena som han nu tentar<br />
<strong>av</strong>.<br />
D<strong>av</strong>id bytte skola och föräldrarna gjorde en polisanmälan för misshandel.<br />
Tre <strong>av</strong> hemmasittarna var alltså särskilt begåvade och en var mobbad.<br />
Allt detta var före den nya skollagen som kom 1 juli 2011. Då hade skolorna endast formellt<br />
uppdrag att ge stöd <strong>till</strong> godkända betyg. Den nya skollagen skriver så här:<br />
3 kap. Barns och elevers utveckling mot målen<br />
3§ Alla barn och elever ska ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin<br />
personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som<br />
möjligt enligt utbildningens mål. Elever som lätt når de kunskapskr<strong>av</strong> som minst ska uppnås ska ges<br />
ledning och stimulans för att kunna nå längre i sin kunskapsutveckling.<br />
Det är en revolutionerande skrivning i lagen, ”ska ges ledning och stimulans”. Formuleringen<br />
förutsätter inte att särskilt begåvade elever är självgående - vilket de inte är - och en tydlig signal att<br />
alla elever ska få skolans hjälp att använda hela sin potential.<br />
Skoplikten är inte heller 9-årig utan kan upphöra tidigare om eleven har uppnått de lägsta målen för<br />
årskurs 9. I teorin innebär det att om man ges möjlighet att <strong>av</strong>ancera i sin egen takt så kan man som<br />
tolv-trettonåring söka in på gymnasiet. (I ett radioprogram nyligen fick man höra om två pojkar på
2 Anita Kullander<br />
nio år som gick i 7:an.) I praktiken kan det bli svårare eftersom våra kära särskilt begåvade elever<br />
ofta ligger långt framme i de ämnen som de är särskilt intresserade <strong>av</strong> och inte över hela linjen.<br />
Lusten styr – inte plikten.<br />
I en klass kan det vara stora skillnader i intellektuell förmåga. Hur kan man känna igen en<br />
särbegåvad elev? Roland S Persson, professor i pedagogisk psykologi på högskolan i Jönköping<br />
skriver: Den är särbegåvad som förvånar dig vid upprepade <strong>till</strong>fälle med sin osedvanliga förmåga<br />
på ett eller flera områden, både i skolan och i vardagslivet.<br />
Högpresterande – Högprotesterande<br />
Särskilt begåvade elever visar inte alltid sin förmåga på ett sätt som vi med lätthet kan identifiera.<br />
De flesta är inte särskilt högpresterande och det är alltså inte alltid de förvånar oss med sina<br />
speciella förmågor utan tyvärr allt för vanligt att de istället ”leker kameleonter”. De maskerar sin<br />
begåvning och underpresterar. Eller protesterar, kritiserar och ifrågasätter så att det uppfattas som<br />
provocerande.<br />
Skillnader mellan pojkar och flickor<br />
”Kameleontleken” är speciellt vanligt bland särskilt begåvade flickor, som försöker maskera sin<br />
förmåga och lägger sig på klasskamraternas nivå, ibland <strong>till</strong> och med under. Därför är flickorna<br />
svåra att hitta. Tjugo <strong>av</strong> de särskilt begåvade elever jag ”hittat” är pojkar, endast fem är flickor. De<br />
flesta pojkarna protesterar antingen genom passivitet och eller ifrågasättanden redan i tidig ålder.<br />
Flickorna brukar istället få problem i årskurs 8-9 som visar sig som ångest, oro, matproblem och<br />
liknande.<br />
Pliktstyrd – luststyrd<br />
Elever i dagens skola blir över lag alltmer luststyrda och ifrågasätter varför man ska göra vissa<br />
saker i skolan. Vanligtvis är de ändå <strong>till</strong>räckligt pliktstyrda och tävlingsinriktade så att det räcker<br />
med en enkel hänvisning <strong>till</strong> målen och betygen. För särskilt begåvade räcker inte det. De vill ha en<br />
anledning som går djupare och lärarens argumentationsteknik sätts på hårda prov. Särskilt begåvade<br />
elever är ofta antiauktoritära och tar därför inte heller lärarens ord som absoluta sanningar. Ofta har<br />
de läst något på internet och kan komma med motsägande ”fakta”. De allra flesta särskilt begåvade<br />
är inte heller tävlingsinriktade. De lär sig för kunskapens skull, inte betygen.<br />
Just-in-case-learning – just-in-time-learning<br />
Skolan planerar undervisningen utifrån vad man anser vara ”bra-att-ha-kunskaper”. Särskilt<br />
begåvade elever kan ha svårt med detta. De sitter ofta och arbetar med det som de vill lära sig ”justnu-kunskaper”,<br />
utan annat mål än glädjen att lära sig. Då har de en mycket bra förmåga att fokusera<br />
och god uthållighet och de blir störda om de måste bryta för rast eller annan aktivitet.<br />
Social funktion<br />
Om det skiljer 25-30 IQ-enheter mellan två personer så är det svårt att ha ett intellektuellt utbyte <strong>av</strong><br />
varandra. Ofta ser man särskilt begåvade elever ensamma i bibliotek eller i ett hörn <strong>av</strong> skolgården.<br />
De säger att de vill vara ensamma då de inte har behov <strong>av</strong> att ta reda på vem som är störst, bäst och<br />
vackrast och inte tycker om tävlingar. När det är idrott så föredrar de individualsporter. Lagsporter<br />
blir knepigt eftersom det ofta innebär en del ”ruffel” och ojusta beteenden.<br />
Empatisk förmåga<br />
Särskilt begåvade personer har ofta en högt utvecklad empatisk förmåga, vilket ibland kan vara <strong>till</strong><br />
nackdel. De ber inte läraren om extra uppgifter då läraren har så mycket att göra, berättar inte att de<br />
blivit retade eller trakasserade för då får de andra skäll och det är inte roligt. Eller mamma blir så<br />
ledsen så jag säger inget. Deras empati kan också ta sig uttryck i att de vill hjälpa <strong>till</strong> vid konflikter<br />
mellan klasskamrater, varpå ilskan vänds mot dem istället för att de lägger sig i.<br />
Särskilt begåvade barn ser hur lärare pratar med och bemöter andra elever och detta påverkar deras
3 Anita Kullander<br />
relation <strong>till</strong> den läraren. Om en lärare har varit det minsta orättvis så tar de <strong>av</strong>stånd från den läraren<br />
och det är näst in<strong>till</strong> omöjligt att få en <strong>till</strong>itsfull relation.<br />
Känslighet för sinnesintryck<br />
Särskilt begåvade personer – unga som gamla – är ofta känsliga och störs lätt <strong>av</strong> ljud, ljus, lukter,<br />
smaker, känsel (kläder som sitter trångt eller kliar). Därför kan det vara svårt för dessa elever i ett<br />
klassrum, speciellt under lite mer ostrukturerade lektioner. De kan vara väldigt kräsna vad gäller<br />
mat, möblering och inredning i klassrum, musiklektioner där inte alla sjunger rent, fläktar som<br />
surrar och gnisslar. De har också en väl utvecklad intuitiv förmåga att känna <strong>av</strong> sinnesstämningar<br />
och kan vägra delta i sammanhang som de uppfattar som ovänliga, respektlösa och liknande.<br />
Psykologutredning<br />
Det är inte helt ovanligt att särskilt begåvade barn och elever blir aktuella för psykologutredning.<br />
Skolpersonalen ser ett annorlunda udda beteende som de inte har erfarenhet <strong>av</strong>. Man är van att se<br />
och känna igen barn och elever som utvecklats långsamt och då har man handlingsplaner färdiga.<br />
Om en elev utvecklas snabbare än andra – högt inom vissa områden, normalt inom andra och<br />
kanske socialt lägre - så blir det svårare för skolan att förstå och hantera detta. Skolan söker då hjälp<br />
och stöd hos elevhälsan och/eller skolpsykologen. Man vill att eleven utreds, ofta med<br />
frågeställningar som ADHD och Asperger/autism.<br />
I en psykologutredning ingår oftast en begåvningsbedömning som görs med hjälp <strong>av</strong> något test ,<br />
vanligtvis WISC eller WAIS. Alla test förutsätter att den som testas är tävlingsinriktad och vill<br />
prestera på topp. Många särskilt begåvade är dock inte tävlingsinriktade och därför fungerar inte<br />
våra tester. Flera <strong>av</strong> deltesterna innehåller enformiga och lite tråkiga moment som de ”ratar”. En<br />
särbegåvad kan <strong>till</strong> och med känna sig kränkt <strong>av</strong> de enklare momenten och totalvägra att genomföra<br />
dessa.<br />
I Rättviks kommun med 1100 elever i grundskolan så har jag hit<strong>till</strong>s ”hittat” 25 särskilt begåvade<br />
elever. Tretton <strong>av</strong> dessa har kommit <strong>till</strong> mig för utredning då man haft hypotes om diagnos. Dessa<br />
elever har utretts och testats med WISC, som är ett begåvningstest som används som en del i en<br />
psykologutredning. I en psykologutredning ingår naturligtvis också att man intervjuar föräldrar,<br />
lärare och eventuell fritidspersonal<br />
För att överhuvudtaget påbörja en psykologutredning ska vissa kriterier vara uppfyllda. Dels ska<br />
vårdnadsh<strong>av</strong>are och elev önska en utredning och vara införstådda med eventuella resultat i form <strong>av</strong><br />
diagnoser (utvecklingsstörning, ADHD, asperger/autism, m fl). Dels ska psykologen utifrån<br />
inledande problemformulering från vårdnadsh<strong>av</strong>are och skola anta att en psykologutredning behövs<br />
för att få kunskap om elevens styrkor och svagheter och behov <strong>av</strong> anpassningar i skolan för att<br />
<strong>till</strong>godogöra sig undervisningen.<br />
Feldiagnostisering är vanlig<br />
13 <strong>av</strong> dessa 25 elever har beskrivits <strong>av</strong> vårdnadsh<strong>av</strong>are och skola på ett sätt så att jag har haft en<br />
hypotes om någon form <strong>av</strong> diagnos och därför erbjudit psykologutredning, i stället visade det sig att<br />
de var särskilt begåvade. Ett par elever hade tidigare haft diagnosen ADHD som kunnat <strong>av</strong>skrivas<br />
helt. Beteendet har kunnat förklaras som ett resultat <strong>av</strong> under- och felstimulering. Beteendet har<br />
också ändrats markant <strong>till</strong> det bättre när eleven fått adekvata utmaningar i skolan. Ett par andra<br />
elever har bedömts som särskilt begåvade och även fått diagnosen ADHD eller ADD. De övriga 12<br />
elever som inte har utretts <strong>av</strong> mig har ”hittats” via lärares och föräldrars beskrivningar. Särskilt<br />
begåvade har också själva kunnat identifiera andra särskilt begåvade bland sina kamrater. Föräldrar<br />
har hittat särskilt begåvade bland sina grannars barn. Någon enstaka har utretts <strong>av</strong> annan psykolog<br />
som inte kunnat bekräfta någon diagnos. men inte heller sett dem som särskilt begåvade.<br />
Kunskapen om särbegåvning – särskild begåvning - är skrämmande låg bland både psykologer och<br />
skolpersonal. Själv ramlade jag över det via en utredning <strong>av</strong> en elev som vägrade svara på enkla<br />
frågor men ”vaknade” <strong>till</strong> då nivån blev mer <strong>av</strong>ancerad och därmed intressant. Särskilt begåvade
4 Anita Kullander<br />
elever kan bli kränkta <strong>av</strong>, i deras tycke, för enkla uppgifter.<br />
Myter kring särbegåvning<br />
De klarar sig själva och behöver inga särskilda insatser i skolan.<br />
Dessa elever behöver minst lika mycket uppmuntran och stöd som andra. De kan ha svårt att<br />
prestera på grund <strong>av</strong> stora kr<strong>av</strong> på att det ska vara perfekt, eller osäkerhet på vilken nivå de ska<br />
lägga sig.<br />
De kan automatiskt.<br />
Skicklighet förekommer aldrig utan <strong>av</strong>sevärd övning och träning.<br />
Genier är galna och skillnaden mellan särbegåvning och sinnessjukdom är liten.<br />
Särskilt begåvade individer är varken mer eller mindre hemsökta <strong>av</strong> psykiatriska diagnoser än<br />
någon annan del <strong>av</strong> befolkningen. Feldiagnostisering är däremot vanlig.<br />
Särbegåvning = Aspergers syndrom.<br />
Barn med Aspergers syndrom (AS) har liknande beteenden, men det finns kvalitativa skillnader.<br />
Personer med AS har bristande förmåga <strong>till</strong> social interaktion (exempelvis känner de sig olustiga<br />
och möter inte blicken) och begränsade och udda intressen. Barn med högt IQ kan påminna om<br />
personer med AS, men deras beteenden kommer <strong>av</strong> att särbegåvningen gör att deras intressen kan<br />
vara svåra och ovanliga för deras ålder. De vill också gärna ha social kontakt med andra på, som är<br />
på samma intellektuella nivå.<br />
Särskilt begåvade i skolan<br />
Mitt arbete i skolan är främst att ge handledning och konsultation <strong>till</strong> skolpersonal, som undervisar<br />
elever i behov <strong>av</strong> särskilt stöd. Många särskilt begåvade elever har behov <strong>av</strong> särskilt stöd på olika<br />
sätt och <strong>av</strong> olika anledningar.<br />
Skolorna och lärarna har provat olika sätt att stimulera dessa elever med olika utfall. Varje<br />
särbegåvad elev är en individ och det finns inga generella åtgärder som fungerar rakt <strong>av</strong>. Skolan<br />
måste oftast göra någon form <strong>av</strong> pedagogisk kartläggning/utredning för att hitta rätt nivå på<br />
stimulans och ledning. Skolans dilemma är att de måste ”pricka <strong>av</strong>” elevens kunskaper efter<br />
kunskapsmålen och de särskilt begåvade eleverna vägrar ofta genomföra uppgifter som de uppfattar<br />
som enkla och meningslösa. Lärare behöver våga prova på svårare uppgifter och ”hoppa över” en<br />
eller ett par årskurser och/eller moment för att hitta den särskilt begåvades lust och därmed<br />
motivation <strong>till</strong> inlärning. Jag är dock medveten om att detta ställer stora kr<strong>av</strong> på en lärares förmåga<br />
att spänna över olika kunskapsnivåer som innebär 4-5 årskurser i en och samma klass. Alltså ett helt<br />
nytt pedagogiskt upplägg behövs.<br />
Särbegåvning – en utmaning för skolan<br />
Vi är vana att leta efter svagheter och svårigheter och tänker då oftast på elever med olika<br />
inlärningssvårigheter. Särskilt begåvade elever kan trots (eller på grund <strong>av</strong>) sin intelligens,<br />
kategoriseras som elever med komplicerad inlärning. Förutom att de behöver stimulans och ledning<br />
så behöver de <strong>till</strong>gång <strong>till</strong> olika lärverktyg för att utvecklas optimalt.<br />
Det är stor risk att särskilt begåvade elever blir understimulerade och därmed passiviserade. De lär<br />
sig inte studieteknik och ger upp vid minsta motstånd.<br />
Det är tyvärr alltför vanligt att särskilt begåvade elever blir utsatta för utstötning, trakasserier och<br />
mobbning.<br />
Särskilt begåvade elever kommer <strong>till</strong> skolan för lektioner. Många elever kommer <strong>till</strong> skolan för
5 Anita Kullander<br />
rasterna och jublar när de får sluta lektionen för tidigt. Den särskilt begåvade sitter gärna kvar i<br />
klassrummet över lektionstiden om det är något de är intresserade <strong>av</strong>.<br />
Filurum - ett rum för filurer<br />
Trots att särskilt begåvade ofta väljer att gå ensamma på rasterna så önskar de inget hellre än att ha<br />
kamrater. Därför startade jag träffar för familjer och deras särskilt begåvade barn. Det var svårt att<br />
hitta meningsfulla sysselsättningar för barnen och de tröttnade snart på att lyssna på föräldrarnas<br />
bekymmer kring skola och undervisning. Jag startade en hemlig grupp på Facebook där föräldrar<br />
skulle kunna ge varandra stöd, tips och idéer kring kontakten med sina respektive skolor.<br />
Denna grupp har över 200 föräldrar över hela Sverige och några utlandssvenskar.<br />
Det finns också en lika hemlig Facebook-grupp för ungdomar och en annan för pedagogerna.<br />
Villkoret för att få bli medlem är att man haft kontakt med mig per telefon då jag vill försäkra mig<br />
om att den nya medlemmen verkligen har ett särbegåvat barn i familjen eller i sin undervisning<br />
Jag erbjuder gratis rådgivning och konsultation <strong>till</strong> föräldrar och skolpersonal två dagar i veckan.<br />
De allra flesta <strong>av</strong> dessa samtal handlar om att föräldrarna är oroliga för hur deras barn har det i<br />
skolan och att de inte presterar utifrån sin verkliga förmåga.<br />
De vanligaste frågorna som föräldrar tar upp vid telefonkonsultationerna är att skolan:<br />
• Inte tror på barnets förmåga – eftersom man inget ser i skolan.<br />
• Vill sätta en diagnos på barnet eftersom det är så udda och har ”sociala svårigheter”.<br />
• Inte sätter in stöd eftersom andra barn behöver det bättre.<br />
• Följer sina invanda rutiner för inlärning som innebär repetition.<br />
• Befarar att om eleven går för fort fram så blir det kunskapsluckor, som sedan blir svåra att<br />
kompensera för.<br />
Filurum sommar<br />
2009 öppnade jag en sluten grupp på facebook för föräldrar <strong>till</strong> särskilt begåvade barn. Jag har haft<br />
kontakt med hundratalet föräldrar som beskrivit att deras barn var ganska ensamma. De hade svårt<br />
att hitta intellektuellt jämbördiga kamrater och deras intressen var ofta annorlunda jämfört med de<br />
flesta barn och ungdomar i samma ålder. I skolan beskrevs dessa barn i termer <strong>av</strong> problem - som<br />
ovilliga att prestera, svåra att samarbeta med, undvikande eller provocerande, blyga, tystlåtna eller<br />
dominerande och ibland <strong>till</strong> och med som elaka. Barnen vantrivdes i skolan och några skolvägrade<br />
periodvis. Skolan hade problem med hur man skulle få dessa barn att vara som alla andra och<br />
föräldrarna hade problem med att få skolan att förstå deras barns särskilda behov.<br />
Sten Collander på Mensa GCP hade samma erfarenhet och vi beslöt att samarbeta. Han ”skickade”<br />
föräldrarna <strong>till</strong> mig för att bli med i facebook-gruppen. Mensa har också haft två representanter<br />
med på Filurum Sommar 2012.<br />
Utifrån mina erfarenheter från föräldragruppen i Rättvik, där föräldrar har fått utbyta erfarenheter<br />
och barnen lärt känna varandra, så blev jag inspirerad att försöka få <strong>till</strong> en träff för alla familjer i<br />
facebookgruppen.
6 Anita Kullander<br />
Huvudsyftet var att barnen skulle hitta nya kamrater och tiden bestämdes <strong>till</strong> veckan efter<br />
skol<strong>av</strong>slutningen och före midsommar. Jag bokade Bystugan i Nedre Gärdsjö och skickade ut<br />
inbjudningar.<br />
Jag räknade med 5-7 familjer, men det blev 18 som anmälde sig och <strong>av</strong> dessa kom 15. Barnen var i<br />
åldrarna från några månader <strong>till</strong> 13 år och jämt fördelade mellan könen.<br />
När jag planerade träffen utgick jag från att särbegåvade barn:<br />
Vill ha kontakt med intellektuellt jämbördiga.<br />
Är socialt försiktiga och inte vill delta i stora arrangerade möten med allmänna presentationer<br />
Vill ha intellektuellt stimulerande sysselsättningar – möjlighet att ta med egen dator och koppla upp<br />
sig mot internet.<br />
Funderar mycket över tingens ordning och meningen med livet. De har dock få <strong>till</strong>fällen att prata<br />
om detta med jämlikar.<br />
Föräldrarna <strong>till</strong> barnen har<br />
Behov <strong>av</strong> kompletterande fortbildning<br />
Behov <strong>av</strong> enskilda konsultationer<br />
Behov <strong>av</strong> att prata med andra föräldrar.<br />
Behov <strong>av</strong> att möta pedagoger och utbyta erfarenheter, tips och idéer.<br />
Någonstans fanns också en liten oro för konflikter och kriser när så många personer skulle samsas<br />
och därför organiserade jag det så här:<br />
Bystugan skulle vara en samlingspunkt med gemensamma måltider och där man gjorde upp planer<br />
för dagen.<br />
Frivilliga aktiviteter där barn fick kontakt med varandra över ålders- och könsgränser.<br />
Alternativa sysselsättningar utan tävlingsinslag, skulle erbjudas.<br />
Filmvisning på kvällarna med noga utvalda filmer <strong>av</strong> god kvalitet.<br />
Leksaker för de mindre barnen, rit-, målar- och pysselsaker, origami och spelet Orientexpressen för<br />
de äldre.<br />
Bokbord för både barn och vuxna.<br />
Hundkul där barnen fick bygga olika hinder (typ agility) som varvades med intellektuella<br />
utmaningar för hundarna.<br />
Namnskyltar för deltagarna eftersom jag är urusel på namn.<br />
Filosofiska samtal med barn och ungdomar.<br />
Två pedagoger från Rättviksskolans samundervisningsgrupp skulle berätta om hur de undervisade<br />
särskilt begåvade elever, eller handledde deras lärare. Syftet var att pedagoger och föräldrar skulle<br />
utbyta tankar, tips och idéer.
7 Anita Kullander<br />
Jag skulle kontinuerligt finnas <strong>till</strong>hands under dagtid för konsultation/rådgivning enskilt och i<br />
grupp. Min väninna och psykologkollega skulle också finnas <strong>till</strong>hands vid samtal kring<br />
särbegåvning och/eller diagnoser som bland annat ADHD och Asperger.<br />
Samarbete med Mensas GCP var en självklarhet och Sten Collander skulle komma några dagar.<br />
Det blev så här:<br />
Jag såg en mamma stå och titta på sin son som var ute och spelade fotboll (i duggregn) med ett par<br />
andra deltagare i olika åldrar – alla skrattar och har roligt. Hon säger ”men han hatar ju fotboll” och<br />
hon ler stort.<br />
Jag såg varje dag att de allra flesta barn/ungdomar var ute och spelade fotboll eller andra spel.<br />
Jag såg ett barn som mer eller mindre tvingats <strong>till</strong> träffen <strong>av</strong> sina föräldrar med löfte om att stanna<br />
bara en dag. Detta barn har sedan inte velat åka hem utan stannat i tre dagar och ville egentligen inte<br />
hem då heller -fastän alla andra packade för hemresan.<br />
Jag såg ett barn som kom 5 minuter första dagen, 15 minuter andra dagen och tredje dagen tog med<br />
sig sin bärbara dator och kopplade upp sig via projektor på filmduken så att alla kunde se och aktivt<br />
delta i programmet/spelet Minecraft.<br />
Jag såg barn som först inte ville sätta på sig namnlappen men efter någon dag själv tog initiativ <strong>till</strong><br />
att skriva sitt namn på lappen och sätta på sig den.<br />
Jag såg barn som kramades och pussades i spontan glädje över att hitta varandra, som har umgåtts<br />
och haft utbyte <strong>av</strong> varandra, där ålder och kön var oviktiga.<br />
Jag såg barn som kopplade ihop sina datorer och samarbetade kring bygge <strong>av</strong> ett gemensamt hus<br />
(Minecraft)och diskuterat huruvida toaletten skulle inredas vackert eller gulligt och som enades om<br />
att gör det snyggt.<br />
Jag såg en kille utföra en imponerande, spontan dansuppvisning (med löfte om betalning i form <strong>av</strong><br />
godis <strong>till</strong> alla barn).<br />
Jag såg barn som deltog med liv och lust i bygget <strong>av</strong> smarta hinder för hundar och sedan ”lånade”<br />
en hund (totalt fem hundar fanns för dagen <strong>till</strong>gängliga) och gick runt banan med dom och med<br />
vänlighet, tålamod och respekt försökte träna hunden <strong>till</strong> att klara olika uppgifter.<br />
Jag såg barn fiska både bittida och sent - och få fisk också – en mört, en abborre och nästan en<br />
gädda.<br />
Jag pratade med barn om filosofiska frågor som tex. Hur det kan vara att vara vacker och fattig eller<br />
ful och rik. Några <strong>av</strong> barnen kom in på att de var mobbade i skolan och de uttryckte sympati för<br />
varandras upplevelser och känslor – ”jag vet hur det känns kompis”. Vi samtalade även om att vara<br />
särskilt begåvad och svårigheten att hitta jämlikar.<br />
Jag har sett barn som <strong>av</strong> föräldrar, men kanske främst skola beskrivits i termer <strong>av</strong> enstöringar, eller<br />
dominerande, ovilliga <strong>till</strong> samarbete och skoluppgifter, konfliktbenägna, provocerande och<br />
ointresserade <strong>av</strong> sport mm. Dessa barn har varit <strong>till</strong>sammans och vistats under samma tak i flera<br />
dagar, de har samarbetat kring ett gemensamt projekt utan en enda kontrovers. De utmanade<br />
föräldrarna i en tävling om vem som byggde det finaste huset i Minecraft på en viss tid. Barnen<br />
vann på WO. Konstaterades att vuxna har så många måsten som hindrar dom från att leka.<br />
Jag är djupt imponerad <strong>av</strong> pedagogernas berättelse om hur de sakta men säkert har hittat vägar att<br />
möta särskilt begåvade barns behov och kunnat vända skolleda <strong>till</strong> skolglädje.
8 Anita Kullander<br />
Jag har sett saker jag aldrig kommer att glömma och jag har rörts <strong>till</strong> glädjetårar dagligen. Jag har<br />
lärt mig oerhört mycket om särskilt begåvade barns förmågor som jag kommer att ha stor nytta <strong>av</strong> i<br />
mitt fortsatta arbete som psykolog inom skolan och speciellt då i arbetet för de särskilt begåvade<br />
barnens skolsituation. Mitt varmaste tack <strong>till</strong> alla deltagare.<br />
Några spontana röster från deltagarna:<br />
• Sonen låter hälsa att ALLT var bra. Railmaze, Orientexpressen, fotboll och fiske med nya<br />
kompisar - bra! Han vill gärna åka igen nästa år. Dottern hälsar att lekkompisen K var bäst<br />
och att hon gärna åker nästa år igen. Jag vill säga att det var fantastiskt att få träffa och prata<br />
med er alla. Att känna sig som förälder <strong>till</strong> ett barn, vilket som helst i gruppen - ovanligt och<br />
ovanligt härligt!<br />
• Tack för en fantastisk resa, sonen ritar <strong>av</strong> fiskar, lär sig fakta och har gjort ett akvarium med<br />
gädda, abborre och clown fiskar. Han lånade en faktabok på biblioteket och imponerade på<br />
oss med roliga idéer och nyfikna frågor.<br />
Han började läsa igen och började räkna meter, mått, tänker matematisk och tänker logiskt<br />
igen.<br />
Nu förstår jag att i perioder handskas vi med en kamp som har en annan bakomliggande<br />
orsak - som i själva verket handlar om skolan och normen - att vi inte lyckas passa in i<br />
mallen.<br />
Jag måste tacka dig för alla stunder som har blommat upp efter resan. Filurum lämnade<br />
ringar på vattnet. I livets flod fortsätter vi resan och våra strömmar kommer att <strong>till</strong>sammans<br />
driva fram kraften.<br />
• Hundkul var viktigaste anledning <strong>till</strong> att vi fick med barnen hit först och främst – men det<br />
blev så mycket, mycket mer.<br />
• Vi kommer gärna på nästa träff.<br />
• Vilka fantastiska pedagoger!<br />
• Sonen har redan haft kontakt via Skype med en ny kompis från träffen.<br />
• Tänk att vi var så lika – när jag sade att jag var bra på något så sade han att han också var<br />
det. Vi var precis lika i nästan allt! Vi var också lika bra på minigolf.<br />
• Vilket bra Filurum det blev!<br />
Nästa Filurum Sommar 2013 är bestämt <strong>till</strong> 15-20 juni 2013. Trettio familjer har redan anmält sig!<br />
På flera håll i landet arrangerar man mindre Filurumträffar under hela året. Man träffas på olika<br />
museer och utställningar där huvudsyftet är att barnen ska få träffa andra mer jämlika kamrater.<br />
Några boktips:<br />
Wallström, Camilla, (2010) Se mig som jag är, Argument Förlag, Varberg<br />
Winner, ellen (1999) Begåvade Barn, Brain Books, Jönköping<br />
Ziegler, albert (2010) Högt begåvade barn, Norstedts<br />
Palladino, Lucy Jo (2009) Drömmare, Upptäckare & dynamiker, Förlaget Påfågeln, Uppsala<br />
Webb, James T. mfl. (2005) Misdiagnosis and dual Diagnosies of Gifted children and Adults:
9 Anita Kullander<br />
ADHD; Bipolar, OCD, Asperger´s Depression, and other Disorders (Paperback).<br />
Några länktips:<br />
https://www.facebook.com/filurum<br />
http://www.begåvadebarn.se<br />
http://www.SENGifted.org<br />
Särskolan<br />
utvecklingsstörning<br />
Normalvariationen<br />
50 % <strong>av</strong> befolkningen<br />
• Grundläggande särbegåvning IQ 112-115 (1 <strong>av</strong> 5 personer)<br />
• Måttlig särbegåvning IQ 125-130 (1 <strong>av</strong> 35 personer)<br />
• Hög särbegåvning IQ 140-150 (1 <strong>av</strong> 600 personer)<br />
• Extrem särbegåvning IQ 155-160 (1 <strong>av</strong> 500.000 personer)<br />
Universitetsnivå<br />
Grundläggande<br />
särbegåvning
10 Anita Kullander<br />
•<br />
SÄRBEGÅVADE BARNS VERKLIGHET<br />
Magdalena (2,5 år) sitter i fritidsgruppen. Fröken ritar en rektangel lite slarvigt och frågar barnen<br />
vad det är för figur. Alla svarar olika varianter <strong>av</strong> fyrkant och rektangel medan Magdalena lugnt<br />
svarar: "Det är ett parallellogram för du har inte ritat vinkelräta hörn."<br />
Efter att dottern (2 år o 9 mån) ägnat större delen <strong>av</strong> helgen åt bokstäver sa jag:- Har du berättat för<br />
Matte att du kan flera bokstäver?<br />
Nej.<br />
- Det kan du ju göra.<br />
- Men Matte och Janna kan inga bokstäver! (Matte och Janna är hennes "fröknar")<br />
När jag sen sa att de visst kan bokstäver såg hon mycket konfunderad ut.<br />
I hallen, vid hämtningen springer min dotter Carin fram med en teckning i handen.<br />
Mamma! Mamma! Läs vad jag har skrivit på min teckning!<br />
ULICLI står det, svarar jag lite fundersam.<br />
Br<strong>av</strong>o! Br<strong>av</strong>o! Jag skrev olycklig! Br<strong>av</strong>o! Skriker hon glatt.<br />
Då frågar jag medan jag sätter mig ner, kan du berätta lite mer om vad du ritade.<br />
Vem är olycklig?<br />
Det är en häxa som är arg och hon är olycklig.<br />
Det är en saga.<br />
Det kändes som en lättnad….<br />
lite senare...<br />
Mamma? Har jag knäckt koden nu?<br />
Det blev tyst i rummet.<br />
Min tre-åriga dotter viskade <strong>till</strong> mig, när hon lärde sig att läsa och skriva sitt namn...."jag vill ha<br />
en lärare inte en fröken".<br />
BVC besöket för 4 års kontroll.<br />
Min dotter skulle räkna 3 klossar, när hon hade räknat tre började hon leta med ögonen om det<br />
fanns fler klossar, under bordet och runt omkring med blicken och tittade på mig lite fundersam.<br />
Hon kunde ju räkna <strong>till</strong> 13 men det fanns inte fler klossar i burken. Vid hörseltestet var hon så<br />
snabbt att sköterskan g<strong>av</strong> en kommentar, att hon var verkligen snabb och det var svårt att hinna
11 Anita Kullander<br />
med. När hon skulle rita en gubbe började hon med att rita en ram <strong>till</strong> pappret, väldigt fokuserad och<br />
noga, och sköterskan upprepade instruktionen, hon tittade inte på henne, dottern svarade, jag vet.<br />
Sedan när hon blev klar med ramen började hon rita en fyrkantig gubbe, med fyrkantigt huvud,<br />
fyrkantig kropp, likaså armar, ben och fötter, händer och ansikte. "Här får du en robot", säger hon<br />
<strong>till</strong> sköterskan.<br />
Min dotter ritade <strong>av</strong> t<strong>av</strong>lan som användes <strong>till</strong> synkontrollen och skrev dit bokstäverna i den ordning<br />
hon kom ihåg dem. Det blev ingen gubbe! (4 årskontrollen BVC)<br />
Strax innan vi ska baka pepparkaksdeg står hon (4 år) på tå.<br />
Går på tå och står på tå på stolen.<br />
Varför står du på tå så länge? Frågar mamman.<br />
Jag vill vara stor, jag blir stor om jag står på tå.<br />
Men varför så länge, frågar mamman.<br />
Jag är färdig med dagis, jag vill börja skolan.<br />
Vid middagen som utspelade sig då min son var 4 år, han satt bredvid svärmors väninna. Väninnan<br />
tänkte hålla en konversation med 4-åringen och sa "vad ska du bli när du blir stor då?", sonen<br />
svarade "jag ska bli uppfinnare", "jaha du, vad gör en sådan då?" kontrade hon, varpå sonen svarade<br />
"först tänker man, sedan ritar man och sedan gör man". Det är en historia svärmor fortfarande får<br />
höra då väninnan blev så paff över svaret.<br />
Mattias (5 år) sitter på diskbänken och hjälper sin mamma ställa disken i diskstället. Det är också<br />
ett bra <strong>till</strong>fälle för lite "prat". Mamma vad betyder "genomskinlig"?. Mamma blir lite fundersam,<br />
inspireras <strong>av</strong> vattnet och säger att det är som vattnet, det finns där men syns inte, man kan se<br />
igenom det - som glas i ett fönster också. Jaha, du menar "transparent", säger sonen. Mamman<br />
döljer sitt leende och fortsätter lugnt med disken.<br />
BVC-sköterskan: "Kan du rita en gubbe åt mig?"<br />
Gust<strong>av</strong>: "Nä, jag tänkte rita något annat!"<br />
BVCS: "Det kan du kanske göra sedan, men först skulle jag vilja att du ritade en gubbe."<br />
Gust<strong>av</strong>: "Okej, då ritar jag väl en OVANLIG gubbe dårå!" (Ritade något som inte alls såg ut som en<br />
gubbe.)<br />
BVCS (lite oroad nu): "Kan du rita en ring? Gubben kanske har ögon?!"<br />
Gust<strong>av</strong> ritar en prick (ingen ring).<br />
BVCS: "Hur många ögon har en gubbe?"<br />
Gust<strong>av</strong>: "Den här gubben har ETT öga."<br />
BVCS: (oroad och uppgiven): "Kan du rita ett kryss?"<br />
Sonen bevärdigar henne inte ens med ett svar.<br />
BVCS: (sista chansen innan hon plockar fram remissblocket ;-)) "Om jag ritar ett kryss kanske du<br />
kan göra ett likadant?"<br />
Gust<strong>av</strong> tar sig samman och ritar ett kryss.<br />
Jag lägger mig i och tänker att det nog är dags att justera BVC-tantens uppfattning om sonen: "Du<br />
kanske kan skriva ditt namn?"<br />
Gust<strong>av</strong> skriver sitt namn och läser sedan upp varje bokst<strong>av</strong> var för sig och berättar sedan med<br />
övertydlighet (som om han pratade med en mindre vetande): "Det står G-u-s-t-a-v."<br />
BVCS (tydligt lättad): "Oj, vad du är duktig! Du har skrivit ditt namn!"<br />
Sonen tittar nedlåtande först på henne och sedan på pappret mellan dem: "Ja, jag har skrivit mitt<br />
namn. Och du har bara gjort ett kryss!"<br />
Dottern, blivande 5-åring, gick igenom en utredning på BUP för sin frustration på förskolan.<br />
Pedagogsikt förklarade jag att "- vi kommer gå på ett antal möten och göra några tester för vi alla<br />
bättre ska förstå hur du känner och tänker". Då tittar hon på mig, som om jag inte har förstått
12 Anita Kullander<br />
någonting och säger "-Varför då? Det vet jag redan. Jag tänker snabbare än de andra barnen." För<br />
mig var det uttalandet helt ur det blå, men det visade sig stämma när utredningen var klar.<br />
Sexåringarna är på introduktionsbesök i skolan och klassen som de ska börja i <strong>till</strong> hösten. Läraren<br />
ber barnen i klassen att rita sin familj. Maja frågar varför hon ska rita sin familj. Läraren säger - rita<br />
ett hus då. Maja frågar varför hon ska rita ett hus. Rita vad du vill då, säger läraren. När Maja och<br />
mamma går därifrån säger Maja: Det var nog ingen bra lärare - hon visste inte varför hon bad<br />
barnen att rita sin familj och hon ändrade sig hela tiden.<br />
Rasmus 6 år förundrad över frökens okunskap"-Månen är en död himlakropp. Det hade fröken<br />
glömt så jag fick säga det <strong>till</strong> henne! Hon hade GLÖMT det. Vårt solsystem består ju <strong>av</strong> flera<br />
miljarder döda himlakroppar.<br />
Sexåringen är på introduktionsbesök inför start i Förskoleklass. Alla barnen sitter i en ring och<br />
lyssnar <strong>till</strong> fröken. "...och ni skall vara här i två timmar. Det är väl en lång tid?" <strong>av</strong>slutar fröken en<br />
mening. Sexåringen sitter tyst ett par ögonblick och funderar. Sedan riktar han sig allvarligt <strong>till</strong><br />
fröken med orden: "Två timmar är 7200 sekunder...det är ganska länge" Fröken tittar först tyst på<br />
pojken, men frågar <strong>till</strong> sist "Har du räknat ut det där själv?" Sexåringen nickar glatt. Fröken ser<br />
besvärad ut.<br />
Lisa 7 år utbrister "De frågar bara om saker som alla redan kan, man behöver ju aldrig tänka efter!<br />
Jag får ju aldrig använda min HJÄRNA!"<br />
Mamma hämtar Mikael från skolan och läraren berättar att han larvat sig på lektionen och varit<br />
oförskämd. Det var i årskurs 2 och barnen hade pratat om det högsta benämnda talet och pratat om<br />
biljoner, triljoner osv. Mikael hade då sagt att det högsta talet är "gogolplex" och sedan ändrat sig<br />
och sagt att det måste vara gogolplex gånger gogolplex. Läraren hade då sagt <strong>till</strong> honom att sluta<br />
tramsa och ta lektionen på allvar. Mamma kollade upp vad gogolplex var och fick då bekräftat att<br />
sonen hade haft rätt.<br />
Sixtens lärare sa att 8-åringen hade svårt att förstå talserier som 2,4,6,8... eller 5,10,15,20 och jag<br />
blev mycket konfunderad. Gick hem och testade sonen. Han hade inget som helst problem med<br />
några talserier alls, 7:ans, 9:ans etc, utan tyckte däremot att det var väldigt roligt och ville prova<br />
mer. Så jag visade på talserien primtal: 3,5,7,11,13... etc. Sixten blev väldigt road och frågade sen<br />
mycket kring primtal. "mamma, 71, är det ett primtal?". Några dagar senare var jag med i klassen<br />
under några lektioner. Till lunch skulle barnen tvätta händerna. Halva klassen skulle göra det i<br />
klassrummet, andra halvan i tvättställen i korridoren. Fröken säger "nu delar vi in klassen i udda<br />
och jämna tal, udda tvättar händerna i klassrummet, jämna i korridoren". Då utbrister Sixten glatt<br />
"Fröken! Fröken! Kan vi inte dela in oss i PRIMTAL istället!". Fröken har ingen aning om vad han<br />
sagt varför hon bara bemöter Sixten med tystnad. Återigen har han sagt något konstigt.<br />
Min son ville inte gå <strong>till</strong> skolan i årskurs 2 och vi fick träffa skolpsykologen. Hon förklarade då för<br />
sonen att han måste gå <strong>till</strong> skolan så han får bra på proven och bra betyg. Jag kommer aldrig att<br />
glömma hans svar "Jag lär mig inte för test eller för betyg, jag lär mig för livet. Jag vet inte hur du<br />
gör, men det är så jag gör.".<br />
Åttaåringen var superfrustrerad häromdagen. Det hade varit bråk mellan några barn i skolan (hon<br />
var inte med) och fröknarna hade satt upp nya sociala regler som var uppenbart omöjliga att följa<br />
för en liten plikttrogen pedant som min dotter. Förtvivlat utbrast hon "Mamma, jag vet att jag inte<br />
tänker som andra barn, men jag har kommit på att jag tänker inte som vuxna heller!"<br />
Alltså oj! Ni skulle hört min åttaåriga dotters utvecklingssamtal med sin fröken idag. Hon skulle<br />
fylla i en enkät där en <strong>av</strong> frågorna var "finns det något du skulle vilja ändra på i skolan?" "Inte<br />
skälla ut ett barn eller 2 3 inför resten <strong>av</strong> klassen" skrev hon.
13 Anita Kullander<br />
"Tar du illa vid dig när vi gör det?" frågade fröken.<br />
"Nej, det handlar inte om det! Jag tycker bara inte att det är okej! Tänk dig själv! Skulle du tycka att<br />
det var okej att A (rektorn) skällde ut dig inför alla dina bästa vänner?"<br />
"Ja, om jag hade gjort något som var fel" svarade fröken ("Visst säkert..." tänkte jag)<br />
"Jag tycker att ni borde ge barnen mer respekt! Om ni måste göra en stor utskällning så tycker jag<br />
att ni skall ta med det barnet <strong>till</strong> ett annat rum! Men barn blir inte snälla <strong>av</strong> skäll! Dom blir snälla<br />
när dom får uppskattning för det som är bra med dom."<br />
Kollar åttaåringens matteläxa.<br />
Uppgiften: "Räkna ut 7+8 och beskriv hur du kom fram <strong>till</strong> svaret." Hennes svar: "Jag använde min<br />
hjärna som vet att 7+8 blir 15."<br />
Storebrors råd <strong>till</strong> sin 2 år yngre bror vid skolstart. "Räkna inte för fort i boken, då får du bara en<br />
extrabok med likadana uppgifter"<br />
Sonen har hela tiden protesterat mot veckans ord och skrivit högst motvilligt. Läraren har velat att<br />
han ska skriva meningar m fler än fyra bokstäver och vi föräldrar har fått som mål att hjälpa sonen<br />
med det. Jag har tänkt att det kanske är handstilen och bristande fantasi som gjort övningen jobbig<br />
för sonen. Men idag, då han fyller 9, tänkte jag att jag testar lite hederlig gammal muta. 2 kr per ord<br />
i den längsta mening han kan få ihop. Då blev det helt plötsligt 31 ord. 62 kr fattigare och full i<br />
skratt skulle jag nu gärna betala ytterligare för att få se lärarens min när hon ska rätta hemläxan...<br />
Tänk vad lite motivation kan göra. Och tänk vad även jag gick på sonens "bluff" och totala<br />
underprestation.<br />
Erik som går i sjätte klass var med på mötet med lärare och rektor. Han säger att skolan är som att<br />
sitta på en bussresa varje dag i sex timmar och titta ut genom fönstret vilket är oerhört tröttsamt.<br />
Han säger vidare att på 10 minuter har han gjort de uppgifter som man skulle göra på lektionen,<br />
sedan sitter han sysslolös. Erik berättar också att han har alla rätt på proven och vet därför inte på<br />
vilken kunskapsnivå han egentligen ligger. Rektor säger då att de hade tänkt sätta ut pärmar i varje<br />
klassrum med extrauppgifter. Bra, säger Erik. Då vill jag ha en på min bänk!<br />
Kennet årskurs 6 har kommit överens med rektorn att få delta i Kemi i årskurs 8. Efter första<br />
lektionen på höstterminen söker han upp rektorn och säger att det nog inte var en så bra idé. Han<br />
berättar att eleverna hade pratat och stört läraren hela tiden. De var mer intresserade <strong>av</strong> vem som<br />
hade varit ihop med vem under sommaren mm. och inte vad lektionen handlade om (<strong>till</strong> historien<br />
hör att elevernas två första skoldagar på höstterminen hade <strong>av</strong>satts just för detta - eleverna hade<br />
deltagit i aktiviteter som syftade <strong>till</strong> att lära känna sin nya klass och "prata <strong>av</strong> sig" så att de skulle<br />
kunna fokusera på undervisningen sedan).Nåväl - kemiläraren råkar komma i korridoren precis då<br />
så rektor berättar att Kennet tyckt att lektionen var stökig. Läraren säger då att det alltid är lite<br />
stökigt i början på terminen men att det blir bättre sedan. Då säger Kennet "säg <strong>till</strong> mig då det är<br />
lugnare så kommer jag <strong>till</strong>baka då, för jag vill ha lektion".<br />
Frågade Hamid om han tyckte det var kul på NO:n nu när dom börjat med ellära. han svarar. "Ja<br />
han (läraren) har försökt lärt dom (klasskamraterna) om elektriska tecken, strömbrytare, lampor och<br />
batterier."<br />
Matematikläraren delade upp eleverna i tre grupper en enkel, en medel och en svår och g<strong>av</strong> dem<br />
tre olika häften som de skulle räkna ur. I min sons grupp (den svåra) hamnade 5 elever. 3 <strong>av</strong><br />
eleverna tittade på häftet och bad genast fröken om det medelsvåra häftet, en elev gjorde allt för att<br />
klara uppgifterna och fick 4 rätt <strong>av</strong> 64 tal. Min son hade ett slarvfel och fick 63 rätt.<br />
För mig var det så att i 6:an så jobbade jag klart med allting. Sedan satt jag och pratade eller smsade<br />
och då fick man mycket skit från lärarna för då började dom anklaga mig för att fuska då jag var
14 Anita Kullander<br />
klar ganska snabbt. Det resulterade i att jag fick lov att tex. göra ett matte-tal sedan räkna <strong>till</strong> 30 och<br />
fortsätta jobba.<br />
Jag blev utmattad <strong>av</strong> detta och tappade motivationen för skolan. Sedan kom sjunde klass och jag<br />
ville verkligen inte jobba och lärarna började undra varför. Då jag tyckte detta var en sådan idiotisk<br />
fråga så blev jag alltid sur på lärarna. När jag är sur eller tycker att nånting är orättvist så ligger det<br />
kvar länge. Det resulterade i att så fort det vart ett bråk så tog jag ut allt jag var sur över på<br />
människor som ville bråka. Vilket i ett fall ledde <strong>till</strong> att jag drog en kille, som hade slagit mig, över<br />
ett bord, ner på marken. Jag bad killen att aldrig prata eller röra mig igen. Sen kom lärarna och<br />
skrek åt mig. jag skickades <strong>till</strong> rektorn. Väl där så hade ingen sett vad som hänt förutom killens<br />
bästa vän. Dom 2 killarna sa att jag hade slagit och sparkat honom i magen och ansiktet och slagit<br />
honom brutalt. Efter det <strong>till</strong>kallades kuratorn och mina föräldrar <strong>till</strong> ett möte. Där bestämdes att jag<br />
skulle gå <strong>till</strong> kuratorn varje fredag. Det funkade. Men en dag berättade jag som det var. Jag är<br />
rastlös. Mina föreldrar bad om en Adhd utredning. jag gjorde ett antal test med en psykolog sedan<br />
visade det sig att jag var smart (konstigt). Jag ville ha mer utmaningar och jag fick hoppa över en<br />
klass och nu får jag <strong>till</strong>räckliga utmaningar. Jag är faktiskt nöjd över skolan och jag längtar dit<br />
ibland för jag vet att jag kommer få nånting att göra.<br />
Thomas B. Edison<br />
I klassrummet var Edison en misslyckad individ. Hans tankar strövade omkring hela tiden och han<br />
kunde inte sitta s<strong>till</strong>a i bänken.<br />
Han krävde personliga instruktioner, för han behövde studera på sitt eget sätt och i sin egen takt.<br />
Bara så kunde han hålla sig på rätt spår och omskapa alla vilda idéer och rackartyg <strong>till</strong> briljanta<br />
vetenskapliga lösningar.