Ekologisk
Ekologisk
Ekologisk
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Ekologisk</strong> restaurering av vattendrag<br />
Rekommendationer för placering av<br />
fångdammar i landskapet<br />
Generellt bör nyanlagda fångdammar placeras<br />
vid sidan av naturliga vattendrag. De<br />
bör placeras där de gör störst nytta utan att<br />
störa naturlig biologisk mångfald. Lämpligen<br />
bör avrinningsområdet uppströms<br />
dammen vara 100–1 000 gånger större än<br />
dammytan (strävan är att få vattnets uppehållstid<br />
lång i våtmarken). Naturligtvis bör<br />
de mest förorenade tillflödena prioriteras.<br />
Eftersom grävning ofta är kostsamt<br />
kan man prioritera lägen där det går att<br />
dämma tillfälliga vattenflöden eller diken.<br />
Ska grävning ske bör man välja lägen med<br />
lämpliga täta jordar.<br />
Undvik områden med naturligt stora<br />
värden i form av landskapsbild, kulturmiljöer<br />
eller flora. Mark som brukas eller<br />
brukats som åker eller vall brukar vara<br />
lämpliga lägen.<br />
Grunda och vegetationsrika våtmarker<br />
drabbas lätt av syrebrist vintertid. Då kan<br />
fosfor i bottnarna frigöras och fosforbelastningen<br />
nedströms kan bli mycket hög.<br />
Andelen löst fosfor i vattenmassan kan i<br />
vissa fall öka i och nedströms en fångdamm<br />
(Ulén 1997), men nettoutflödet verkar vara<br />
litet (muntl. Johan Krook, Ekologgruppen).<br />
5.2.3 utformning av våtmarker<br />
kärr, småvatten och viltvatten<br />
Nedan presenteras i första hand våtmarker<br />
som livsmiljöer med den självrenande effekt<br />
och vattenhållande förmåga som uppnås i<br />
en naturlig våtmark.<br />
Det ska poängteras att isolerade småvatten<br />
kan vara mycket artrika. Vid storskaliga<br />
undersökningar har man funnit<br />
flera arter och fler sällsynta och rödlistade<br />
arter i småvatten än i vattendrag i samma<br />
områden (Scottish Environmental Protection<br />
Agency 2000).<br />
Våtmarker behöver inte vara 1–2 m<br />
djupa, men de djupa våtmarkerna ger en<br />
bra livsmiljö för många fåglar, gul och vit<br />
näckros och vissa natearter. Dessutom finns<br />
en vattenvolym som inte fryser vintertid<br />
och inte växer igen sommartid. I ett landskapsperspektiv<br />
kan det ge en högre diver-<br />
kapitel 5<br />
14<br />
sitet med en mosaik av grunda, djupa och<br />
variabelt djupa våtmarker. Det är inte alltid<br />
negativt att våtmarken torkar ut. Grunda<br />
våtmarker som årligen torkar ut kan vara<br />
ett viktigt habitat för en högt specialiserad<br />
fauna, t.ex. bladfotingar. Våtmarker med<br />
bara decimeterdjupt vatten föredras av vadarfågel<br />
som rödbena. Gör således inte alla<br />
våtmarker efter samma ritning!<br />
När våtmarken anläggs med det uttalade<br />
syftet att kunna utgöra bevattningsdamm<br />
kan detta ofta kombineras med att<br />
vara viltvatten för fågel. Detta eftersom<br />
häckningssäsongen ofta är över när bevattningsbehovet<br />
är som störst. Flyttande fågel,<br />
vadare och änder, kan gynnas av de nedsänkta<br />
dammarna och exponerade stränderna<br />
under juli-augusti.<br />
Ett enkelt sätt att skapa en våtmark<br />
är att göra en låg tröskel i ett vattendrag.<br />
Denna höjer vattennivån uppströms så<br />
att vattnet svämmar över sina bräddar.<br />
Faktum är att omfattande stenutläggning<br />
av den typ som sker för att ”biotopvårda”<br />
vattendrag för laxfisk uppnår just denna ef-<br />
Svarthakedopping (Podiceps auritus)<br />
är en liten dopping som är en utmärkt<br />
simmare under vatten. Den föredrar<br />
fisktomma vatten, eller vatten med reducerad<br />
fiskfauna. Små gölar, vilvatten och<br />
rent av golfdammar föredras. Beståndet<br />
har minskat under 1900-talet och ArtDatabanken<br />
betecknar arten som sårbar.<br />
Viltvatten<br />
Småvatten kan också anläggas som<br />
viltvatten. För att gynna andfågel bör<br />
våtmarken vara av viss storlek. Kricka,<br />
rörhöna och gräsand kan nyttja dammar<br />
på 1 000 m2 . För att föda upp en andkull<br />
bör man dock räkna med ca 2 500 m2 (Andersson m.fl. 1996)<br />
Sothöna och svarthakedopping kräver i<br />
regel 2 000 m2 , medan vigg och knölsvan<br />
kräver ca 5 000 m2 (Vedum m.fl. 2004).<br />
Simänder vill ha grunda vatten (helst ej<br />
över 40 cm djupa).