Ekologisk
Ekologisk
Ekologisk
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
6.4 Metoder för uppföljning av<br />
tillståndsmål (ekologisk status)<br />
Vid uppföljning av tillståndsmål ska om<br />
möjligt metoderna enligt ”Handledning för<br />
miljöövervakning” användas eller manualer<br />
för uppföljning av skyddade områden<br />
(). Framtagna<br />
undersökningstyper inom miljöövervakningen<br />
”Programområdet Sötvatten” omfattar<br />
bland annat:<br />
• biotopkartering, vattendrag<br />
• bottenfauna i sjöars littoral och i vattendrag<br />
• elfiske i rinnande vatten<br />
• hydrogeologi<br />
• lokalbeskrivning<br />
• makrofyter i vattendrag<br />
• provfiske i sjöar<br />
• elfiske i vattendrag<br />
• provfiske efter kräfta i sjöar och vattendrag<br />
• påväxt i rinnande vatten<br />
• utter och mink – beståndsövervakning<br />
• vattenkemi i sjöar<br />
• vattenkemi i vattendrag<br />
• övervakning av stormusslor<br />
Dessa undersökningstyper kan kompletteras<br />
från andra programområden (ex. Våtmark,<br />
Skog) bland annat med inventering<br />
av fågel och större vattensalamander m.m.<br />
Vid utvärdering av tillståndsmålen bör,<br />
där så är lämpligt, bedömningsgrunder för<br />
klassificering av ekologisk status användas.<br />
Förslag till sådana finns utvecklade<br />
för fisk i rinnande vatten (Beier m.fl. 2007)<br />
och sjöar (Holmgren m.fl. 2007) samt bottenfauna<br />
(Johnson & Goedkoop 2007) och<br />
påväxtalger i rinnande vatten (Kahlert m.fl.<br />
2007). Inom respektive dokument förklaras<br />
bakgrund och tillämpning. Dokumenten<br />
kan nås på . Förslagen<br />
till bedömningsgrunder ligger till grund<br />
för de förslag till föreskrifter, allmänna<br />
råd samt handbok som Naturvårdsverket<br />
har tagit fram utifrån ”Förordningen om<br />
förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön<br />
(2004:660)”.<br />
För hydromorfologiska bedömningar<br />
finns en vägledning för karakterisering av<br />
vattendrag som är fastställd som svensk<br />
standard (CEN 2004, SS-EN 14614:2005).<br />
<strong>Ekologisk</strong> restaurering av vattendrag<br />
Därutöver finns två förslag till bedömningsgrunder<br />
för hydromorfologi och konnektivitet<br />
(vattendragens kontinuitet), dels<br />
utarbetat av SMHI (Olsson & Lundholm<br />
2006), dels ett förslag utarbetat av länsstyrelsen<br />
i Jönköpings län (Nilsson 2006). Med<br />
detta som underlag går det att för att genomföra<br />
hydromorfologiska undersökningar<br />
i vattenfåran och bedöma hur vattendraget<br />
fragmenterats av dammar.<br />
6.5 Strategier för<br />
uppföljning av tillståndsmål<br />
Mycket av dagens nationella och regionala<br />
monitoring av fauna och flora i vattendrag<br />
och sjöar bygger på långsiktig övervakning<br />
av ett antal utvalda avsnitt av vattendrag<br />
och mindre sjöar spridda över landet. I<br />
och med programmets långsiktighet kan<br />
storskaliga miljöförändringar detekteras.<br />
Förändringarna kan dock sällan kopplas<br />
till en enskild restaureringsåtgärd eftersom<br />
flera åtgärder genomförs samtidigt och<br />
genom utformningen av uppföljningen. De<br />
långsiktiga miljöövervakningsprogrammen<br />
kan således inte användas för utvärdering<br />
av enskilda objekt, men kan utgöra ett bra<br />
referensmaterial.<br />
Önskar man att mer i detalj studera<br />
effekten av en enskild åtgärd bör det finnas<br />
ett uppföljningsprogram kopplat just<br />
till den åtgärden. Den enklaste formen av<br />
uppföljning är helt enkelt att mäta före och<br />
efter åtgärd på platsen. På grund av medelstillgången<br />
kommer detta förfarande att<br />
dominera. En utvärdering kan svara på om<br />
restaureringen lyckats eller ej, men en väl<br />
designad studie kan även visa varför och<br />
ge statistiskt säkerställda resultat. Från<br />
de resultaten kan metodiken förbättras.<br />
Väl genomförd uppföljning och utvärdering<br />
kommer därmed att bli lönsam.<br />
Det är ofta inte tillräckligt att enbart<br />
följa upp objektet före och efter åtgärd<br />
eftersom det finns en stor naturlig variation.<br />
Även efter en lyckad åtgärd kan andra<br />
faktorer ge en tillfälligt svag flora eller<br />
fauna efteråt. En god regel vid utvärdering<br />
är därför att alltid ha referenslokaler för att<br />
ta hänsyn till naturlig variation. Kan man<br />
dessutom inkludera flera replikat, dvs. ha<br />
flera par av åtgärd – kontroll, ökar säkerheten<br />
ytterligare.<br />
3 kapitel 6