Ekologisk
Ekologisk
Ekologisk
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Beroende på typen av fiskväg varierar<br />
tillsynsbehovet. Norska undersökningar<br />
visade att hälften av de fiskvägar som inte<br />
fungerade gjorde det på grund av brist på<br />
underhåll (Direktoratet for Naturforvaltning<br />
1990). Schibli (2002) anger tillsynsbehovet<br />
till ca 0,4 persondagar per fiskväg och<br />
år i Halland.<br />
Ofta är det problem med för höga vattenhastigheter<br />
i fiskvägen (passerbarhet)<br />
samt med anlockning till fiskvägen eller så<br />
problem med vattennivåer. Det rinner helt<br />
enkelt för lite vatten i fiskvägarna. I anlockningen<br />
ligger också det att fisk oftast tvekar<br />
innan de simmar in i en fiskväg. Har fisken<br />
väl kommit in i fiskvägen så är chansen att<br />
de vandrar igenom hela större ju längre<br />
upp de kommer. Laine (1990) hävdar att<br />
detta beror på att fiskarna successivt lär sig<br />
hur fiskvägen fungerar och blir allt bättre<br />
på att ta sig vidare i fiskvägen.<br />
Schibli (2002) noterade att ett vanligt<br />
problem i fiskvägar i Halland var att väggarna<br />
var för låga så att fisken hoppade ur<br />
fiskvägen. En så enkel åtgärd som att sätta<br />
upp hönsnät kan lösa detta tillfälligt, men<br />
väggarna bör givetvis höjas på sikt.<br />
Hur kontrollerar man att passagen fungerar?<br />
Kontroll kan antingen ske i fiskvägen<br />
eller upp- eller nedströms. Vanligt är att<br />
man installerar någon typ av fiskräknare.<br />
Observera att många fiskar kan vandra upp<br />
en bit i fiskvägen och sedan vända nedströms.<br />
Fisk brukar ansamlas i fiskvägars<br />
nedre delar. En bra funktionskontroll bör<br />
således ske av både hur många som finner<br />
öppningen och hur många som vandrar hela<br />
vägen igenom. Optimalt kontrolleras också<br />
hur många fiskar som finns nedströms som<br />
inte ens hittar eller stiger in i fiskvägen.<br />
Fiskräknare finns av två huvudtyper,<br />
dels optiska räknare som genom en kedja<br />
av infraröda sensorer registrerar fisken,<br />
dels resistivitetsmätare som registrerar<br />
fisken som en förändring av vattnets resistans.<br />
Den senare typen brukar ge goda<br />
resultat i alla vatten, medan optiska läsare<br />
kan begränsas i mycket turbulenta eller<br />
mörka vatten.<br />
Ett alternativ är givetvis att märka fisken<br />
med radiosändare och pejla vandringsvägen<br />
(Figur 26). Metodiken är dock dyr och<br />
expertis bör anlitas.<br />
<strong>Ekologisk</strong> restaurering av vattendrag<br />
Att använda fällor för att fånga fisken är<br />
en effektiv metod (Figur 27), men innebär<br />
samtidigt en stressande hantering av fisk.<br />
Används fällor ska de vittjas med korta intervall<br />
(timmar) och utformas så att fisken<br />
inte skadas eller trycks fast mot gallret av<br />
vattenströmmen.<br />
Figur 26. Berit Sers, Fiskeriverkets sötvattenslaboratorium,<br />
pejlar vandrande öringsmolt och ål i Bråån.<br />
Figur 27. Björn Tengelin, Egon Sjödin och Erik Sjölander<br />
sätter en fiskfälla på plats i utskovet på omlöpet i<br />
Svartån, Örebro (jämför Figur 7). Initialt användes ett<br />
glest metallgaller för att kontrollera passage av större fisk<br />
(se bilden), därefter monterades ett finmaskigt plastnät<br />
utanpå fällan för att fånga alla migrerande fiskar under<br />
några nätter. Försöket genomfördes i slutet av aprilbörjan<br />
av maj 2002. Nattetid migrerade tusentals benlöjor<br />
tillsammans med hundratals abborrar, mörtar, gäddor,<br />
färnor, björknor och braxar. Omlöpet fungerar således<br />
mycket bra.<br />
131 kapitel 5