ARKIV -SAMHÄLLE OCH FORSKNING - Visa filer
ARKIV -SAMHÄLLE OCH FORSKNING - Visa filer
ARKIV -SAMHÄLLE OCH FORSKNING - Visa filer
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>ARKIV</strong><br />
-<strong>SAMHÄLLE</strong><br />
<strong>OCH</strong><br />
<strong>FORSKNING</strong><br />
1991:3
<strong>ARKIV</strong>, <strong>SAMHÄLLE</strong> <strong>OCH</strong> <strong>FORSKNING</strong> 1991:3
<strong>ARKIV</strong><br />
••<br />
SAMHALL E<br />
<strong>OCH</strong><br />
<strong>FORSKNING</strong><br />
1991:3<br />
STOCKHOLM 1992
<strong>ARKIV</strong>, <strong>SAMHÄLLE</strong> <strong>OCH</strong> <strong>FORSKNING</strong><br />
utges med stöd av Humanistisk-Samhällsvetenskapliga Forskningsrådet av Svenska<br />
Arkivsamfundet. Tidskriften utkommer med tre häften om året. Den kan erhållas<br />
genom medlemskap i Svenska Arkivsamfundet. Årsavgiften för 1992 är 100 kr för<br />
personliga medlemmar. För institutioner (motsv) 200 kr.<br />
Svenska Arkivsamfundet som bildades 1952, har till ändamål att väcka och vidmakthålla<br />
intresset för arkiv i offentlig och enskild ägo, att arbeta för den svenska arkivvårdens<br />
utveckling och att sprida kännedom om dess uppgifter och villkor.<br />
I redaktionen för tidskriften ingår förste arkivarie Lars Ericson, förste arkivarie<br />
Kent Zetterberg och byråchef Lars-Olof Welander (huvudredaktör).<br />
Redaktionens adress:<br />
Riksarkivet, Box 12541 , 10229Stockholm<br />
Tel. 08/737 63 50. Telefax 08/737 64 74<br />
Anmälan om medlemskap eller adressförändring göres till redaktionen. Manuskript<br />
avsedda för publicering i kommande nummer bör vara redaktionen tillhanda senast<br />
den I mars (nr l 1992), l juni (nr 2 1992) och l oktober (nr 3 1992).<br />
ISSN 0349-0505<br />
Schmidts Boktryckeri AB, Helsingborg 1992<br />
Omslag av Herbert Skarin
INNEHÅLL<br />
Alfonsas Tamulynas, Lithuanian archives in the past and<br />
today . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7<br />
Erik Norberg, Sovjetunionens militära arkiv . . . . . . . . . . . . . . 13<br />
Bengt Danielson, Företagsarkiv från Euroc på landsarkivet<br />
i Lund ....... . .. . . .. . .................. . . . . . . . . . . . . 19<br />
Lennart Lundquist, Nedläggning av statliga myndigheter<br />
och bolagisering av statlig verksamhet. Tryckfrihetsrättsliga<br />
och arkivrättsliga konsekvenser . . . . . . . . . . . . . . . . 29<br />
KONFERENSER<br />
Nordiska arkivdagar 1991 (Sven Malmberg) . . . . . . . . . . . . . . . 37<br />
Två konferenser om Östeuropa (Lars Wessman) . . . . . . . . . . . 39<br />
Seminariet " Utveckling för forskning - arkiven i dagens<br />
forskningspolitik" (Lars Ericson) . . ........... . . . ..... 43<br />
Den 14:e internationella konferensen i kartografins historia<br />
(Göran Samuelsson) .. ... ....... . . . . . . . . . ..... . . . .. . . 46<br />
FIAT-seminarium i Turin 9-13 september 1991<br />
(Stellan Norrlander) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 50<br />
Konferens om landsbygdens omvandling som lokalhistoriskt<br />
forskningsområde (Per Matsson) . . ... .. .... . . 51<br />
ÖVERSIKTER <strong>OCH</strong> RECENSIONER<br />
Företagsminnen. Årsmeddelande 1990 från Stockholms<br />
företagsminnen (Lars Ericson) . . . .. . .. .. . . . ......... . . 55<br />
Bland bergsmän och bruksfolk. Sveriges släktforskareförbunds<br />
årsbok 1991. (Per Matsson) . . ... . . . ..... ... .. 56<br />
Stockholms stadsarkiv och släktforskaren (Lars Björlin) . . . . 59<br />
Forsvarets arkiver. Norges offentlige utrednioger 1990:7<br />
(Lars Ericson) . . . ... . . ....... . . . . . . . . . . . . . . . ....... . 60<br />
Arkiv i Väst 2. Arbetare, tjänstemän och lokalhistoria<br />
(Lars Björlin) . . . . . . . . . ..... . . . . . . . . . . ... ......... . . 61<br />
Svensk arkivbibliografi 1980-1989 (Margareta Beckman) . . 63<br />
Arkiv i Norrland nr 9 och 10 (Lars Ericson) .. . . . . . . . . . . . . . 64<br />
Att vidga deltagandet i kulturlivet (Berith Sande) . . . . . . . . . . 65<br />
Arkivplanering och arkivvård i medlemsorganisationer<br />
(Per Matsson) ............. . ... . . . . . . .. . . . . . . ..... . . 67<br />
MEDDELANDEN<br />
Estland och Lettland - nu igen (Sten Körner) . . . . . . . . . . . . . 68<br />
Initiativ i väst (Per Clemensson ·_ Gunilla Nordström) .... . 70<br />
5
BIBLIOGRAFISK ÖVERSIKT (Helmut Backhaus) . .. ... . . 71<br />
* * *<br />
Medverkande i detta nummer . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 78
castle courts of justice in districts (established in the seeond half of<br />
the 16th century), GOL High Tribunal (established in 1581), GOL<br />
Financial Tribunal ( established in 1609) and other institutions bad<br />
archives of their own. The 3rd Lithuanian Statutes (code of law),<br />
issued in 1588, gave careful consideration to the matter of archives<br />
protection.<br />
U n t il the 19th century archives we re usually k ep t at places of their<br />
origin. However, frequent firesand wars, especially in the middle<br />
of the 17th and the beginning of the 18th centuries, swept away a Iot<br />
of archives documents of the above mentioned institutions.<br />
After the third partition of Polish-Lithuanian Commonwealth<br />
(1795), the major part of Lithuania was joined to the Russian Empire.<br />
Starting with the middle of the 19th century, archives system<br />
was gradually growing more centralized.<br />
In 1852 the Vilnius Central Archives of Early Register Books<br />
were founded. They stored up register books of institutions (basically<br />
of courts) of former GOL delivered from provinces (gubernias)<br />
of Vilnius, Kaunas, Grodno, Minsk, later Lublin, Vitebsk and<br />
Mogilev. Oocuments' protection and registering were improved, in<br />
1872 the first catalogue of archives founds (compiled by N. Gorbachevski)<br />
was issued. On the other hand, activities of the above mentioned<br />
archives were closely connected with those of the Vilnius<br />
Archeographical Commission established in 1864. In the period between<br />
1865-1915 the Commission published more than 50 volumes<br />
of historical sources and related reference works.<br />
Oocuments belonging to institutions of the Russian Empire were<br />
usually kept at places of their origin in charge of institutions that<br />
bad produced them. However, between 1872 and 1876 many records<br />
of gubernial institutions were consolidated in a special reposi<br />
tory, ie. the Joint Archives of Vilnius Institutions. Beside it the<br />
Archives ofVilnius City, M Muravyov's Museum (since 1898) and<br />
other ones were functioning.<br />
The W o rid W ar I and devastation in the former Russian Empire<br />
eaused great damage to Lithuanian archives. A Iot of archives material<br />
was evacuated to Russia and scattered there, part of i t destroyed<br />
in 1914-1915.<br />
In 1918 the restored independent Republic of Lithuania encountered<br />
great problems in the area of archives maintenance. In the period<br />
between 1919-1921 the State Archeological Commission was<br />
engaged in archives problems in Lithuania. On the basis of the<br />
peace treaty concluded between the Soviet Russia and the Lithuanian<br />
Republic on July 12th 1920, Lithuania managed to revindicate a<br />
part of the evacuated archives fonds.<br />
Among archives that existed in the Republic of Lithuania, the<br />
Central State Archives in Kaunas (established in 1921), the Kaunas<br />
City Municipal Archives, the Kaunas Archives of Archbishop's<br />
8
positive influence upon further development of Lithuanian state archives.<br />
Lots of archives fonds were removed from secret lists, research<br />
workers from foreign countries gained a better access to archival<br />
holdings.<br />
Nationalliberation movement became more intensive since 1988,<br />
bringing with i t departization of the state archives system and openness<br />
of its activities. The first relations between Lithuanian state archives<br />
and those of foreign countries were established.<br />
Lithuanian archives today<br />
Currently activities of Lithuanian ar chives are regulated by the La w<br />
of Archives of the Lithuanian SSR adopted on February 13th 1990.<br />
In conformity with it, the fonds of Lithuanian archives consist of:<br />
Charter of Immunity issued by Magnus Gabriel de la Gardie the<br />
Commander-in-Chief of the Swedish Army to Nicolaus Wollowicz the<br />
nobelman of Lithuania to grant immunity to his possessions from bil/e ting<br />
of the troops and absence of other obligations.I656.03.!9.Riga- Lithuanian<br />
State Historical Archives.F.I276.Ap.l.B.I6!5.L.I.<br />
10
state archives fonds; archives fonds of political, public, confessional<br />
organizations and other juridical persons within the territory of<br />
Lithuania; fonds of documents of physical persons. State archives<br />
fonds are the property of the Republic of Lithuania.<br />
Activities of Lithuanian state archives are guided by the General<br />
Board of Directors of Lithuanian Archives of the Government of<br />
the Republic of Lithuania (2600 Vilnius, Mindaugo 8).<br />
At present in the Republic of Lithuania there are 16 state archives<br />
and 2 institutions to facilitate their functioning, i e the State Archives<br />
Laboratory and the Library (possessing 70427 books).<br />
By the beginning of 1991 state archives' store has included same<br />
7.4 millions storage unites (s u). Vilnius is the most prominent center<br />
of archives. It has 6 state archives:<br />
The Lithuanian State Archives (the largest one in Lithuania-<br />
2 732103 s u, 2016 Vilnius, Kareivi1,1 21).<br />
The Lithuanian State Historical Archives (l 263 816 s u, 2015 Vilnius,<br />
Gerosios Viities 10).<br />
The Lithuanian State Are hi ves oj Public Organizations (694 482<br />
s u, 2600 Vilnius, Mindaugo 8).<br />
The Lithunian State Archives of Imåge and Sound (203 928 s u,<br />
2016 Vilnius, Kareivi1,1 19).<br />
The Lithuanian State Archives of Art (109410 s u, 2600 Vilnius,<br />
Mindaugo 8).<br />
The Lithuanian State Archives of Vital Statistics (30 792 s u, 2600<br />
Vilnius, Kalinausko 21).<br />
The rest 10 archives (in fact regional archives) are situated in<br />
major regional centers. They include State Archives of Kaunas<br />
(l 097 255 s u, 3000 Kaunas, Maironio 28 a), K/aipeda, Siauliai,<br />
A/ytus,<br />
Panew!sys, Marijampo/e, Raseiniai, Ukmerge, SvenCionys,<br />
Telsia i. In these archives, with the exception of the Kaunas one, the<br />
number of files sways between 70 and 230 thousand s u.<br />
The Lithuanian State Historical Archives collection contains records<br />
from the period prior to 1918 (same items dating from<br />
1918-1940). The arehivat holdings include acts issued by central<br />
and local government institutions of the Grand Duchy of Lithuania,<br />
15-18th centuries (microfilms of the Lithuanian Metrica are<br />
kept there); documents of ecclesiastical institutions and congregations<br />
(vital records among them), 15-beg. 20th centuries; documents<br />
of institutions established by the Russian Empire in the provinces<br />
of Vilnius, Kaunas and Suvalkai, 1792-1918; documents of<br />
the most prominent f amilies especially of the period of the Grand<br />
Duchy of Lithuania (Radziwil/, Sapieha, Oginski, Tyszkiewicz and<br />
others), 15-mid. 20th centuries, etc.<br />
The Lithuanian State Archives concentrate mainly on storing<br />
and acquiring documents of central and local institutions, organi-<br />
Il
Sovjetunionens militära arkiv<br />
Av Erik Norberg<br />
Sedan 1987 har Krigsarkivet haft etablerade kontakter med.sovjetiska<br />
militära myndigheter inom arkivområdet. Syftet har från början<br />
för Krigsarkivets del varit tvåfaldigt: dels att öka tillgången till<br />
intressant och okänt arkivmaterial, dels att dra in de sovjetiska kollegerna<br />
i ett gryende internationellt samarbete de militära arkivinstitutionerna<br />
emellan. Ännu under 1980-talets senaste år var detta<br />
en förutsättning för att motsvarande institutioner från DDR,<br />
Tjeckoslovakien, Polen och Bulgarien skulle öppna sig för medverkan<br />
i sådana sammanhang.<br />
Det behöver inte framhållas särskilt, att de militära sovjetiska<br />
arkiven innehåller material som är av svenskt intresse. Det kan<br />
räcka med att påminna om att innehållet i den sovjetiska operativa<br />
planeringen efter 1917 är så gott som okänd.<br />
De äldsta lantmilitära arkiven fram till1917 förvaras i Centrala<br />
militärhistoriska arkivet i Moskva, arkiven 1917-1941 i Röda armens<br />
arkiv i Moskva och arkiven från 1941 fram till senaste tid i<br />
Försvarsministeriets centralarkiv i Podolsk. Flygets arkiv förvaras<br />
likaså i Podolsk. De äldsta sjömilitära arkiven finns i Centrala marinarkivet<br />
i S:t Petersburg medan motsvarande arkiv från 1941<br />
fram till idag förvaras i Centrala marinarkivet i Gatjina. Vid sidan<br />
av dessa bör också nämnas det specialarkiv, vars existens var okänt<br />
i vidare kretsar ända till1990, då journalisten E Maximova lyckades<br />
få underlag till en artikelserie i Izvestia. Specialarkivet, som skall<br />
vara det sjätte största i landet, innehåller huvudsakligen krigsbyten<br />
från andra världskriget. 1<br />
De äldre arkiven är inordnade under den gemensamma statliga<br />
arkivförvaltningen, medan de modernare i Podolsk och Gatjina<br />
lyder under Försvarsministeriet. De har nära relationer till Generalstabens<br />
arkivhistoriska avdelning. En viktig avnämare av deras<br />
tjänster är det ansenliga Militärhistoriska forskningsinstitutet i<br />
Moskva som leds av generalöversten Dmitrij V olkogonov. Med sin<br />
nya syn på Trotskij, Stalin, vinterkriget och andra världskrigets<br />
l. Allmänna uppgifter om arkivinstitutionerna återfinns i följande verk = Patricia<br />
Grimstead, Archives and Manuscript Repositories in the USSR; Moscow and<br />
Leningrad (Princeton, New Jersey 1972). Erik Norberg, Guide to Military Archives<br />
(Meddelanden från Krigsarkivet Xlii, Stockholm 1989). Gosudarstvennie<br />
archivi SSSR. Spravotjnik l och Il (Moskva 1989). För ytterligare uppgifter om<br />
specialarkivet se Rainer Kohlisch, Archivgut deutscher Provenienz und zur deutschen<br />
Geschichte in sowjetischen Archiven (Archivmitteilungen 3/ 90).<br />
13
förlopp torde han tillsammans med arkivhögskolans chef Jurij<br />
Afanasiev vara den historiker som gjort sig mest bemärkt som uttolkare<br />
av en ny och mer öppen historiesyn.<br />
Det bör också nämnas att den sovjetiska militärhistoriska forskningen<br />
bedrivs på ett mycket nyttainriktat sätt. En betydande del av<br />
verksamheten utgörs av rena beställningsarbeten från Generalstaben.<br />
Skall man således arbeta fram ett nytt reglemente rörande<br />
exempelvis pansarfordons övergång över vattendrag, får militärhistoriska<br />
institutet i uppdrag att tillhandahålla material och sammanställningar<br />
från de senaste striderna i Afganistan, Mellanöstern,<br />
Vietnam, Korea, andra världskriget.<br />
Tillsammans med själva Generalstaben var det de nyare arkiven<br />
i Podolsk och Gatjina som i första hand intresserade oss i Krigsarkivet.<br />
Inom ramen för ett utbyte mellan svenska försvarsdepartementet<br />
och försvarsministeriet i Moskva inleddes denna del av samarbetet<br />
med ett besök av en sovjetisk delegation i Krigsarkivet 1987.<br />
Delegationen leddes av generalen Vadim Gurkin vid Generalstaben.<br />
Året därpå besöktes de sovjetiska kollegerna av en motsvarande<br />
delegation från Krigsarkivet, och sedan har detta utbyte fortsatt<br />
med årliga ömsesidiga besök.<br />
Naturligtvis har det varit givande att som första representanter<br />
för västliga länder besöka dessa institutioner. De veckolånga besöken<br />
har visserligen inte medgivit några mer ingående forskningsar-<br />
Sovjetiskaförsvarsministeriets gigantiska centralarkiv är beläget i Podolsk<br />
utanför Moskva. Vid förhandlingar i november 1990 sitter fr v översten<br />
Jarusjenko, Björn Gäfvert, överste Igor Venkov från generalstaben, major<br />
Oleg Starkov, Erik Norberg, arkivchefen överste Nikolaj Brilev m fl.<br />
14
eten, men öppenheten från de sovjetiska kollegernas sida har varit<br />
mycket stor när det gällt tillträde tilllokaler, information om rutiner<br />
och arkiv.<br />
Hos Generalstaben vid Frunzegatan i Moskva bevaras de senaste<br />
decenniernas handlingar från den högsta försvarsledningen. De är<br />
ordnade på sedvanligt sätt i dossierer i liggande boxar. 1990 inledde<br />
man arbete på att registrera korrspondensen på persondator. Generalstaben<br />
har också haft särskilt intresse, eftersom det är den som<br />
kommit att stå för den sovjetiska medverkan i det internationella<br />
samarbetet. Kontakterna med de två centralarkiven gick också inledningsvis<br />
genom Generalstabens arkivhistoriska avdelning, men<br />
de senaste årens utveckling har också medfört att de löpande kontakterna<br />
kan handläggas mindre byråkratiskt.<br />
Försvarsministeriets centralarkiv grundades 1936 och var fram<br />
till andra världskrigets inledningsskede förlagt till kasernen invid<br />
GUM vid Röda torget i Moskva. Inför den tyska framryckningen<br />
evakuerades arkivet för att efter kriget finna ro i Podolsk, fyra mil<br />
söder om huvudstaden. Lokalerna tillhörde ursprungligen en krigsskola.<br />
När det gäller omfattningen imponerar Podolsk-arkivet<br />
Örlogsflottans centralarkiv har lokaler i Paul I: s lustslott i Gatjina utanför<br />
S:t Petersburg. Här besök i forskarsalen 1990. I fonden arkivets chef<br />
kommendör Juri Reznikov. På motsatta sidan av bordet forskarsalens<br />
föreståndare samt vid hennes sida arkivets ställföreträdande chef kommendörkapten<br />
Sergei Tarasov. T h om Erik Norberg överste Juri Schumaker,<br />
generalstaben.<br />
15
storligen. Personalen uppgår till omkring l 000 personer, varav<br />
hälften tjänstgör i den egentliga arkivverksamheten och återstoden<br />
med olika stöduppgifter. Lokalerna är fördelade på en yta av 42 ha.<br />
Man förfogar över såväl hotell som daghem och affär.<br />
Arkivet omfattar 90 000 arkiv eller fonder och 19 miljoner akter,<br />
allt enligt sovjetiska begrepp. En betydande del av arbetet föranleds<br />
av för oss välbekanta brevförfrågningar i tjänstgörings- och läkarärenden.<br />
Av naturliga skäl har verksamheten betydande omfång.<br />
Vid vårt första besök hade man en balans av 90000 ärenden, men<br />
för att kunna arbeta av den hade kort tid dessförinnan två kompanier<br />
studentbeväringar kommenderats till arkivet för att där få fullgöra<br />
sin värnplikt.<br />
Huvudregeln i det sovjetiska militära arkivflödet är att handlingarna<br />
ligger kvar på förbanden i tre år varefter de överförs till det i<br />
vart och ett av omkring trettio militärområden befintliga distriktsarkivet.<br />
Materialet bevaras där i omkring 25 år varefter det levereras<br />
till centralarkivet. Efter gallring återstår omkring 5 OJo av materialet.<br />
Gallringen utförs med stöd av tre gallringsbrev utfärdade<br />
1975 och gällande för dels de centrala staberna och förvaltningsmyndigheterna,<br />
dels förband som divisioner och regementen, dels<br />
hela organisationen i krigstid. Från början var samlingarna ordnade<br />
förbandsvis, men 1964 inleddes ett 'femårigt omordningsarbete<br />
resulterande i en indelning efter truppslag. Sedan 1988 har man förfogat<br />
över en datoranläggning sammansatt av delar från Sovjetunionen,<br />
DDR och Bulgarien. Den första tillämpningen är ett register<br />
över arkivbildare, som för närvarande är under uppbyggnad.<br />
Av traditionella skäl är det riktigt att marinens arkiv är förlagt till<br />
S:t Petersburg, närmare bestämt till Gatjina, Tsar Paul I:s lustslott<br />
ett par mil söder om staden. Arkivet är betydligt mindre än det i<br />
Podolsk men förfogar över en rymlig forskarsaL Den är som brukligt<br />
i det militära systemet bemannad av ett antal rejäla damer, stående<br />
under fast snarare än arkivaliskt sakkunnig ledning av ett antal<br />
officerare. Chef för arkivet är kommendören Juri Resnikov,<br />
som för övrigt till1989 var befälhavare för en ubåtsflottilj i Östersjön.<br />
Som ett led i utbytet med sovjetiska militära myndigheter kunde<br />
under midsommaren 1991 undertecknad och Björn Gäfvert från<br />
Krigsarkivet som första svenskar efter kriget besöka Östersjöflottans<br />
traditionella huvudbas Kronstadt i det innersta av Finska<br />
viken.<br />
Den senaste tidens förändringar i öst har medfört en allt större<br />
öppenhet i utbytet, men det har också medfört att väl inarbetade<br />
kontakter försvunnit. Tidigare har detta gällt Militärarchiv der<br />
DDR i Potsdam. Också i Sovjetunionen har personalförändringar<br />
plötsligt inträffat. Generalöversten Denisov, chef för generalstabens<br />
operativa avdelning och en av våra värdar vid senaste besöket,<br />
infann sig natten till den 19 augusti 1991 på Krim tillsammans med<br />
16
chefen för luftlandsättningstrupperna för att personligen ta Gorbatjov<br />
i förvar. Kuppen misslyckades som bekant och Denisov kan<br />
inte längre betraktas som en naturlig kontaktperson i sammanhanget.<br />
Till vissa delar har utbytet lett till bestående resultat. Krigsarkivet<br />
har som första institution i väst trängt in i de sovjetiska militära<br />
arkiven. Sovjetunionen deltar nu med god kraft i det internationella<br />
samarbetet som växt fram mellan de militära arkiven, och detta<br />
kommer utan tvekan att föra med sig en större öppenhet. slutligen<br />
pågår i Krigsarkivet och i sovjetiska generalstaben under ledning av<br />
överste Igor Venkov arbete på en gemensam publikation, som skall<br />
innehålla dokument belysande tiden från 1941 till perioden strax<br />
efter andra världskriget. I samband med detta sker en kartläggning<br />
av handlingar av svenskt intresse i de militära sovjetiska arkiven. Vi<br />
är ännu inte framme vid ett normalt forskarutbyte, men de senaste<br />
årens kontakter har nog i någon mån bidragit till att bereda<br />
marken.<br />
17
Företagsarkiv från Euroc på landsarkivet i Lund<br />
Av Bengt Danielson<br />
I sina kommentarer till utredningen Arkiv för individ och miljö i<br />
ASF 1988 och i en artikel i ASF 1990 har Anne-Marie Lenander<br />
Fällström i ett generellt och nationellt perspektiv fäst uppmärksamheten<br />
på de problem, som är förknippade med bevarande av företagsarkiv.<br />
Hon framhöll med stöd av olika utredningar att flera<br />
forskningsdiscipliner har ett stort behov av företagsarkiv men att<br />
alltför få arkiv bevaras för att tillgodose detta behov. Vidare klargjordes<br />
att svårigheterna med att bevara företagsarkiv främst sammanhänger<br />
dels med beståndens stora omfång, dels med dessa arkivs<br />
privata karaktär. Det kan kanske därför vara befogat med en<br />
redogörelse för hur problematiken ter sig i landsarkivsperspektiv<br />
och en presentation av hur arbetet med bevarande av företagsarkiv<br />
bedrivits i ett konkret fall.<br />
Landsarkivet och företagsarkiven<br />
Bristen på depåer<br />
Depåsituationen för företagsarkiv inom Lunds landsarkivdistrikt<br />
har hittills icke varit gynnsam. Några av de större företagen i regionen<br />
har visserligen satsat mer eller mindre betydande resurser på<br />
sina historiska arkiv. Nämnas kan, förutom Euroc, Alfa Laval,<br />
Findus, Höganäsbolaget, Perstorps bolaget, PLM, Sydkraft, Tetra<br />
Pak samt flera banker. En betydande insats har vidare gjorts av<br />
stadsarkivet i Malmö, som övertagit Kockumsvarvets arkiv med<br />
dess stora ritningsbestånd. Men detta är dessvärre endast punktinsatser.<br />
Alltför många historiskt värdefulla företagsarkiv inom<br />
regionen har hamnat och hamnar på soptippen.<br />
Någon regional depå för företagsarkiv av den typ som på flera<br />
andra håll i landet kommit till stånd genom samverkan mellan olika<br />
intressenter, finns ännu inte inom Lunds landsarkivdistri kL Landsarkivarie<br />
Anna Christina Ulfsparre, som även i internationella<br />
sammanhang intresserat sig för företagsarkiv, har länge arbetat för<br />
att få till stånd ett sydsvenskt näringslivsarkiv genom samverkan<br />
mellan Lunds Universitet, Sydsvenska Handelskammaren och företag<br />
i regionen, men intresset har dessvärre inte varit tillräckligt<br />
stort. Ett centralt initiativ från SAF och Riksarkivet, som sökte engagera<br />
banker, universitet och näringsliv för frågan, har hittills ej<br />
heller lett till något resultat. En ljusglimt är emellertid att en förening<br />
vid namn Nordvästskånes Företagsarkiv kunnat bildas under<br />
19
hösten 1991. Initiativet till föreningen, som skall arbeta med att<br />
rädda material från företag i de nordvästskånska kommunerna, utgick<br />
från näringslivsfolk i nordvästra Skåne och Sydsvenska Handelskammarens<br />
nordvästskånska avdelning. Härmed är en början<br />
gjord, och man kan kanske hoppas att denna förening efter hand<br />
kan byggas ut till att omfatta hela regionen.<br />
Problem i arbetet med arkiven<br />
I detta läge har sålunda en stor del av ansvaret för företagsarkiven<br />
i regionen fallit på landsarkivet, som gjort vad som varit möjligt<br />
inom ramen för begränsade resurser och efter hand helt otillräckliga<br />
depåutrymmen. Grundläggande för landsarkivets agerande har<br />
varit det statliga arkivväsendets skyldighet att förse forskningen<br />
med ett så mångsidigt och representativt material som möjligt. Då<br />
det är uppenbart att de statliga myndigheternas arkiv endast kan ge<br />
en ofullständig och ibland skev bild av samhällsutvecklingen, har<br />
det förefallit både naturligt och nödvändigt för landsarkivet att<br />
ägna en del av sina krafter åt arkiv från den enskilda sektorn och<br />
särskilt då åt de betydelsefulla och resurskrävande företagsarkiven.<br />
Denna synpunkt kan f ö också för företagen själva vara ett argument<br />
till försvar för historisk arkivering. Det får väl nämligen anses<br />
ligga i näringslivets egenintresse att motverka, att källorna till t ex<br />
välståndsutveck!ingen domineras a v myndighetsmaterial.<br />
Rörande de utredningar, som presenterar forskningens behov av<br />
företagsarkiv, hänvisas till Lenander Fällströms ovannämnda artiklar<br />
i ASF. Hennes framställning skall här endast kompletteras<br />
med Statens kulturråds nyligen utkomna rapport (1991 :3), Att vidga<br />
deltagandet i kulturlivet. Här påpekas att intresset för den egna<br />
arbetsplatsen och forskning kring arbetslivets villkor ökat markant<br />
under senare år men att bevarandet och vården av det värdefulla<br />
källmaterial, som förvaras i företagsarkiven, varit eftersatt under<br />
lång tid. Vidare nämns att nödvändiga insatser för att säkerställa<br />
och tillgängliggöra detta arkivmaterial under det kommande decenniet<br />
skulle kunna göras genom gemensamma initiativ av olika intressenter.<br />
Vad nu gäller landsarkivets insatser för företagsarkiven präglades<br />
dess mottagande av dylika tidigare i ganska stor utsträckning av<br />
tillfälliga omständigheter. Landsarkivet fick oftast på kort varsel<br />
erbjudande om att ta emot arkivalier i samband med att ett. företag<br />
skulle upphöra eller flytta. Möjligheterna att i förväg bedöma materialets<br />
karaktär och användbarhet var begränsade; man tvingades<br />
på stående fot ta vad man fick eller också avstå. Kontakterna med<br />
företagens personal blev ofta sporadiska och otillräckliga.<br />
Det blev efter hand allt mer uppenbart att det material, som omhändertogs<br />
under sådana förhållanden, var ytterst svårhanterligt.<br />
20
Vad som särskilt föll i ögonen var att företagsarkivens stora volym<br />
och deras privata karaktär inte endast försvårade insatser för själva<br />
bevarandet utan även i högsta grad försvårade tillgängliggörandet.<br />
För landsarkivet blev denna senare sida av problematiken väl så betydelsefull.<br />
Vad kunde då göras för att höja kvaliteten på de bestånd<br />
man lyckades rädda, och hur skulle arbetet med redovisningen<br />
organiseras, för att denna skulle motsvara forskningens behov?<br />
Det stod klart att dessa frågor måste ges tillfredsställande svar,<br />
samtidigt som man arbetade med att lösa frågorna om beståndens<br />
fysiska bevarande. I annat fall kunde man befara att även intresset<br />
för själva bevarandet skulle svalna.<br />
För en statlig arkivmyndighet, vars personal huvudsakligen har<br />
erfarenhet av strikt författningsreglerad verksamhet inom offentlig<br />
förvaltning med detaljerade regler för arkivbildning, förteckning<br />
och gallring, kan emellertid de svårigheter, som sammanhänger<br />
med redovisningen av privata företags arkiv, te sig betydande. Problemen<br />
anmäler sig redan vid den grundläggande uppdelningen av<br />
materialet på arkiv bi/dare. I en verksamhet, som karaktäriseras av<br />
täta omorganisationer, snabbt växlande ägarkonstellationer, koncernbildningar,<br />
fusioner, dotterbolagsbildningar samt köp och försäljning<br />
av bolag och produktionsenheter, blir bestämningen av<br />
handlingarnas proveniens ofta problematisk. Arkivteorien, som<br />
borde utgöra det fasta fundamentet vid bedömningen av dessa frågor,<br />
lämnar endast ringa ledning. Utan tvekan behöver teorien utvecklas<br />
för dessa områden. Denna teoriutveckling kan dock endast<br />
ske genom ett noggrant studium av de förhållanden, under vilka<br />
arkiv uppkommer inom den privata sektorn. Redan här anmäler sig<br />
alltså ett behov av fördjupade kontakter med företagen och deras<br />
personal.<br />
För många arkivverksamma är måhända identifieringen av arkivbildare<br />
en fråga, som bäst löses från fall till fall under hänsynstagande<br />
till diverse praktiska omständigheter. Ju fler företagsarkiv<br />
som förtecknas, registreras och görs sökbara i t ex arkivdatabaser,<br />
desto mer angeläget ter det sig emellertid med enhetliga kriterier på<br />
detta område. Arkivbildaren som sökbegrepp kommer sannolikt<br />
att få allt större betydelse för forskningen, och det är då av vikt att<br />
detta begrepp är entydigt, väldefinierat och någorlunda förankrat<br />
i teorien. Här kan nämnas att ett initiativ till att få igång en diskussion<br />
om detta ämne nyligen tagits vid landsarkivet i Lund, som den<br />
24 aprill991 arrangerade ett seminarium kring just arkivbildarbegreppet.<br />
Problemområdet har fått ökad betydelse även för arkiven<br />
inom den offentliga sektorn, där ju täta omorganiseringar, bolagiseringar<br />
och privatiseringar blivit allt vanligare under den senaste<br />
tiden.<br />
De förhållanden, under vilka företagsarkiv vanligen kom att omhändertagas<br />
av landsarkivet, försvårade även ordnings- och för-<br />
21
teckningsarbetet. Då kontakterna med företagens personal ofta<br />
blev helt tillfälliga, fick landsarkivet ingen möjlighet att tillgodogöra<br />
sig viktig information rörande företagens verksamhet och organisation.<br />
Handlingar rörande t ex ett industriföretags produktion<br />
är ofta helt enkelt obegripliga för den som icke är fackman.<br />
Den utredning av arkivens struktur och handlingarnas samband<br />
med varandra, som var komplicerad redan genom beståndens<br />
volym, försvårades härigenom ytterligare.<br />
Även företagsarkivens innehålllämnade mycket övrigt att önska.<br />
Köp, försäljningar och fusioner medför att företagsarkiv ofta<br />
är mer eller mindre fragmentariska och endast innehåller material<br />
från en begränsad period av verksamheten i fråga. Vidare saknas<br />
ofta verkligt centrala handlingar såsom bolagstämmo- och styrelseprotokoll,<br />
vilka ju ofta har förvarats skilda från huvuddelen av<br />
arkiven. Alltför sällsynt i företagsarkiven är även material, som belyser<br />
företagens marknadsföring, deras kontakter med samhället<br />
och deras beroende av externa faktorer. Material av denna typ skulle<br />
göra företagsarkiven mer intressanta även för den forskning, som<br />
anlägger ett vidare samhällshistoriskt perspektiv och inte enbart<br />
studerar företagens interna förhållanden. Landsarkivet fick emellertid<br />
sällan möjlighet att spåra upp och penetrera vad som saknades.<br />
Av vad som ovan framgått inses att även gallringen försvårades.<br />
Med bristfälliga kunskaper om verksamhet och organisation och<br />
med en oklar bild av företagets förhållande till andra bolag och organisationer,<br />
vilkas arkiv man kanske inte hade någon möjlighet att<br />
få kännedom om, saknade landsarkivets personal helt enkelt de<br />
mest elementära förutsättningarna för bedömning av gallringsfrågor.<br />
De omfångsrika sviterna av produktionsrapporter, ekonomiska<br />
rapporter, fakturor etc förekommer t ex ofta i dubbla uppsättningar,<br />
dels hos ett moderbolag eller huvudkontor, dels hos ett dotterbolag<br />
eller lokal produktionsenhet. Detta kan f ö även gälla så<br />
gott som allt räkenskapsmaterial av betydelse. Redan en bättre<br />
överblick över dessa grundläggande förhållanden kan alltså leda till<br />
icke föraktliga minskningar av arkivens volym.<br />
Resultatet av denna bristande planering och detta ofullkomliga<br />
samarbete med företagen blev alltså att ordnings-, förteckningsoch<br />
gallringsarbetena avsevärt försvårades och att arkivens informationsvärde<br />
minskade på ett avgörande sätt. Om inget gjordes åt<br />
dessa missförhållanden, riskerade landsarkivet att samla på sig ett<br />
mycket stort material till kostnader, som inte stod i proportion till<br />
dess kvalitet.<br />
22
arkivförteckning. Programmet, som utarbetats vid landsarkivet,<br />
medger bl a direkt inmatning av volymer i oordnade bestånd och<br />
m1mmerar alla monotona och tidsödande omflyttnings-,<br />
redigerings- och utskriftsmoment. ADB-stöd ter sig alltmer som en<br />
nödvändig förutsättning för redovisning av större företagsarkiv.<br />
Euroc-materialet - några exempel<br />
Koncernen och dess arkiv<br />
Euroc-koncernen har sitt direkta ursprung i Skånska Cement AB,<br />
som grundades 1871. Efter en omorganisation 1973 bytte moderbolaget<br />
namn till Industri AB Euroc, och 1991 ändrades namnet till<br />
Euroc AB. (Bolaget skall inte förväxlas med entreprenadföretaget<br />
AB Skånska Cementgjuteriet, sedan 1984 Skanska AB. Detta grundades<br />
1887 som ett dotterbolag till Skånska Cement AB men är<br />
sedan länge ett fristående bolag.) Skånska Cement AB är en typisk<br />
representant för de stora industriföretag, som grundades under industrialismens<br />
genombrottsskede och som sedan genom specialiseringar<br />
och utveckling av nya verksamhetsgrenar hävdat sin ställning<br />
under skiftande konjunkturer. Det etablerade sig vid starten<br />
dels i Lomma, ca 10 km nordost om Ma:lmö, där landets första<br />
cementfabrik anlades (nedlagd 1905), dels i Limhamn, ca 5 km sydväst<br />
om samma stad, där den för cementtillverkningen erforderliga<br />
kalkstenen utvanns. 1890 togs en nyanlagd cementfabrik i Limhamn<br />
i bruk. Genom nyanläggningar och förvärv av cementfabriker<br />
och kalkbrott i övriga delar av landet befäste bolaget under<br />
1900-talets första hälft sin ställning som Sveriges största koncern<br />
för tillverkning av cement. Bolagets verkställande direktörer under<br />
denna tid var den legendariske R F Berg - "Limhamnskungen",<br />
Ernst Wehtje s:r och Ernst Wehtje j:r, alla tre märkesmän i det<br />
skånska och svenska näringslivets historia. Koncernens verksamhet<br />
kom emellertid även att innefatta tillverkning av andra typer av<br />
byggnadsmaterial, kalkprodukter av skilda slag, installationsmateriel<br />
m m. Antalet dotterbolag med olika specialfunktioner blev efterhand<br />
mycket stort. Själva cementtillverkningen svarar i dag endast<br />
för en starkt begränsad andel av den mångförgrenade koncernens<br />
verksamhet. Med en omsättning på drygt 11 ,5 miljarder 1990<br />
placerade sig Euroc på 40:e plats bland svenska företag.<br />
Att bevara och uttömmande redovisa allt det arkivmaterial, som<br />
vuxit fram i anslutning till verksamheter över hela landet under<br />
koncernens 120-åriga tillvaro, är givetvis en mycket omfattande<br />
uppgift, som långt överstiger landsarkivets kapacitet. Vad Euroc i<br />
första hand önskar är att arkiv från Sydsverige samt från centrala<br />
organ och huvudkontor skall deponeras i Lund. En målsättning är<br />
vidare att informationen och kunskapen om den totala arkivsitua-<br />
24
tionen skall samlas här. Arkiv från regionalt begränsade verksamheter<br />
inom övriga delar av landet skall om möjligt överföras till<br />
lämpliga depåer inom respektive region.<br />
Omfattningen av de arkiv, som Euroc levererat till landsarkivet,<br />
uppgår i dag till ca l 000 hyllmeter. Största delen av materialet förvaras<br />
på en av landsarkivet förhyrd depå i Lund. Kärnan i detta i sig<br />
tämligen omfattande och komplexa bestånd utgörs av handlingar<br />
ur moderbolagets, Skånska Cement AB:s, arkiv, vilket har delats<br />
upp på delarkiv för Huvudkontoret, Limhamnsavdelningen, Lommaavdelningen<br />
och Tekniska avdelningen. Av central betydelse är<br />
även de omfångsrika arkiven från Svenska Cementförsäljnings AB<br />
Cementa och AB Iföverken. Härtill kommer så ett stort antal arkiv<br />
eller arkivfragment från företag, som under tidernas lopp på ett eller<br />
annat sätt varit knutna till koncernen. De viktigare av dessa är Svenska<br />
Kalkförsäljnings AB Calcium, Skånska Tegelförsäljnings AB,<br />
Skånska Plattsättnings AB, Malmö-Limhamns Järnvägs AB, AB<br />
Ifö Chamotte- och Kaolinverk, Ifö Cementfabriks AB och Siporex<br />
Småhus AB. I arbetet med detta material har bl a Limhamnsavdelningens<br />
arkiv fått prioritet, och det skall här kort presenteras.<br />
Limhamnsavdelningens arkiv<br />
Den del av Limhamnsavdelningens arkiv, som levererats till landsarkivet,<br />
omfattar efter gallring ca 85 hyllmeter. Handlingarna<br />
spänner över tiden 1887- ca 1970. En självständig arkivbildning i<br />
Limhamn har alltså kunnat konstateras först vid den tid, då bolagets<br />
nya cementfabrik började anläggas där och administrationen i<br />
samband därmed byggdes ut. Härigenom kom cementbolaget att<br />
bli det dominerande industriföretaget på orten och helt avgörande<br />
för dess utveckling. Bolaget hade emellertid som nämnts varit etablerat<br />
i Limhamn alltsedan starten 1871, då kalkbrottet vid Limhamnsgården<br />
inköptes. Härifrån skeppades kalken till Lomma,<br />
där den första cementfabriken var belägen. Källmaterial från cementbolagets<br />
första tid i Limhamn får emellertid sökas i Huvudkontorets<br />
arkiv.<br />
Till de äldsta serierna i arkivet hör de som rör personalen: matriklar,<br />
lönejournaler och lönelistor. Materialet är tämligen omfattande;<br />
så föreligger t ex lönelistor för kalkbrottet och cementfabriken<br />
i en komplettsvit på 125 volymer från ca 1890-1949. Här finns alltså<br />
ett gott källmaterial för detaljerat studium av personal- och avlöningsförhållanden<br />
under en lång, sammanhängande tidsperiod.<br />
Som Lenander Fällström påpekar, är personalhandlingar av denna<br />
typ ofta den enda pålitliga källa som finns, när det gäller att kartlägga<br />
de anställda på en arbetsplats.<br />
Andra personalhandlingar av intresse är olycksfallsrapporter<br />
och register över minderåriga arbetare. Uppgifter om de olycksfall,<br />
25
som kommit till ledningens kännedom, finns bevarade i en komplett<br />
svit rapporter och journaler 1891-1947. Detta och annat material<br />
vittnar även om att ledningen - enkannerligen R F Berg -<br />
tidigt verkade för att arbetarna skulle vara olycksfalls- och livsförsäkrade.<br />
Material av denna typ är av stor betydelse för den arbetshistoriska<br />
forskningen, där studiet av arbetsmiljö och yrkesskador<br />
spelar en viktig roll. Intressanta för arbetshistorisk och socialhistorisk<br />
forskning är även de register över cementfabrikens minderåriga<br />
arbetare, som bevarats för tiden 1901-1920.<br />
Rörande själva driften och produktionen vid kalkbrottet och cementfabriken<br />
har det bevarats ett stort antalliggare och journaler<br />
med varierande redovisnings- och uppställningsprinciper. Det har<br />
här dock varit möjligt att rekonstruera en huvudserie med journaler<br />
för cementtillverkningen, där åtgångna råvaror och producerade<br />
kvantiteter redovisas i stor detalj för tillverkningens huvudmoment<br />
- råmalning, bränning och cementmalning. Serien täcker tiden<br />
från 1890, då produktionen i den nya fabriken kom igång, fram till<br />
1969. Tio år senare upphörde cementtillverkningen i Limhamn.<br />
Parallellt med dessa tillverkningsjournaler föreligger från hela perioden<br />
prov- och analysjournaler av olika slag, vilka vittnar om den<br />
möda, som lagts ner på kvalitetskontroll och produktutveckling<br />
under tidernas lopp. Särskilda laboratorier inrättades redan från<br />
starten i anslutning till cementfabrikerna, såväl i Limhamn som i<br />
Lomma.<br />
För uppgifter rörande ledning och beslutsfattande bör man i<br />
första hand vända sig till bolagsstämmans och styrelsens protokoll,<br />
som tillhör huvudkontorets arkiv. För Limhamnsavdelningens del<br />
finns ingen motsvarande beslutsdokumentation. En god inblick i<br />
beslutsprocessen vid Limhamnsavdelningen kan man dock få genom<br />
en dossieserie med ämnesordnade handlingar från 1942-<br />
1969, som har lagts upp av G C Laurell, disponent i Limhamn under<br />
dessa år. De handlingar man återfinner här, utgör alltså disponentens<br />
arbetsmaterial och är därmed underlag för hans beslut och agerande<br />
i olika frågor. Som exempel på rubriker i denna dossieserie<br />
kan nämnas: Brand- och arbetarskydd, Byggnader och fastigheter,<br />
Kalkproduktion, Packeri och säckar, Företagsnämnd, Personalutbildning,<br />
studieresor. Här !
ia! underlättas av att korrespondensen är ordnad på samma sätt genom<br />
alla åren: alfabetiskt efter korrespondent för varje årgång<br />
(eller period av år).<br />
Det i företagsarkiven ofta mycket omfattande räkenskapsmaterialet<br />
innehåller normalt en detaljerad redovisning av varje enskild<br />
affärshändelse under hela verksamhetsperioden. I det praktiska arbetet<br />
med detta utrymmeskrävande material ställs arkivinstitutionerna<br />
som nämnts ofta inför svåra gallringsöverväganden, framför<br />
allt vad gäller bilagorna till räkenskapsböckerna: kassaverifikationer,<br />
fakturor, kreditnotor o dyl. För Euroc-arkivens del var emellertid<br />
detta problem delvis redan löst vid leveransen, eftersom bolaget<br />
mikrofilmat vissa räkenskapshandlingar från tiden fr o m 1928<br />
och i samband därmed gallrat ut originalen. Ett exemplar av mikrofilmen<br />
ingår nu i depositionen. Ytterligare gallringar möjliggjordes<br />
genom att förekomsten av dubblettserier i Huvudkontorets och avdelningarnas<br />
arkiv kunde konstateras. Från tiden före 1928 hade<br />
bolaget valt att av verifikationsmaterialet endast bevara typårgångar<br />
(vart tionde år). För Limhamnsavdelningens del är det av särskilt<br />
intresse att dess verifikationer från 1888-1890 undantagits från utgallring.<br />
Under dessa år anlades som nämnts cementfabriken i Limhamn,<br />
och i det bevarade verifikationsmaterialet får man en fyllig<br />
redovisning av arbetsmoment, leverantörer, materiel och kostnader<br />
vid uppförandet av denna för sin tid betydande industriella anläggning.<br />
I allmänhet måste dock studiet av Limhamnsavdelningens<br />
räkenskaper bedrivas med utgångspunkt i materialet från Huvudkontoret,<br />
som skötte bolagets centrala bokföring och som<br />
erhöll rapporter om alla affärstransaktioner från de olika avdelningarna.<br />
I sin bekanta bok Gräv där du står från 1978 propagerar Sven<br />
Lindqvist för att de anställda vid ett företag själva skall utforska sin<br />
arbetsplats historia. Särskilt intressant i detta sammanhang är att<br />
Lindqvist bygger hela sin framställning på exempel från just<br />
cementindustrin och de till Skånska Cement AB knutna företagen.<br />
Han utgår emellertid från att företagens arkiv normalt inte är tillgängliga<br />
för denna typ av forskning. "Det egna arkivet hör till företagets<br />
strängast bevakade hemligheter." Hans bok är sålunda en<br />
handledning i hur man kan få kunskap om förhållandena vid ett<br />
företag ur andra källor. Här skall därför påpekas att det i depositionsavtalet<br />
mellan landsarkivet och Euroc från 1978 fastslogs att<br />
handlingar, som är äldre än 25 år, skall vara tillgängliga för var och<br />
en på samma villkor som gäller för de vid landsarkivet förvarade<br />
myndighetsarkiven. Handlingar, som är yngre än 25 år, får lämnas<br />
ut endast efter Eurocs särskilda medgivande från fall till fall.<br />
Genom depositionen vid landsarkivet och de ordningsarbeten, som<br />
Euroc delvis själv bekostat, har alltså ett rikt material från flera<br />
centrala företag inom cementindustrin, med det nämnda undanta-<br />
27
get, blivit direkt tillgängligt för allt slags forskning. Att dessa arkiv<br />
med sina fylliga uppgifter om personal, produktionsförhållanden<br />
och företagsledning har ett mycket stort värde för gräv-där-du-stårforskaren,<br />
torde ha framgått av det ovan anförda. Utan överdrift<br />
kan påstås att man i Limhamnsavdelningens och Huvudkontorets<br />
arkiv kan finna uppgifter av central betydelse för så gott som alla de<br />
ämnesområden och infallsvinklar, som Lindqvist behandlar. Därmed<br />
inte sagt att andra källor skulle vara överspelade, om företagsarkivet<br />
är tillgängligt. Lindqvists grundliga genomgång av det företagsexterna<br />
källmaterialet visar, att detta förvisso innehåller mängder<br />
av viktig information, som sällan eller aldrig återfinnes i<br />
företagets eget arkiv.<br />
Limhamnsavdelningens arkiv är således endast en del i ett större<br />
sammanhang. På flera punkter måste kompletterande uppgifter<br />
hämtas från annat håll: i andra Euroc-arkiv, i folkrörelsearkiv, i<br />
myndighetsarkiv, på bibliotek etc. Men som vittnesbörd om cement<br />
bolagets verksamhet i Limhamn har det givetvis en central<br />
ställning. När nu cementtillverkningen upphört i Limhamn och en<br />
epok gått i graven tillsammans med de sista ugnarna, är det i första<br />
hand Limhamnsavdelningens arkiv som för framtiden skall vittna<br />
om det arbete, som utfördes här.<br />
Ur Huvudkontorets arkiv<br />
Vad gäller Huvudkontorets arkiv skall här endast avslutningsvis<br />
omnämnas att detta innehåller ett betydelsefullt material med anknytning<br />
till den framstående industrimannen R F Berg, bolagets<br />
verkställande direktör 1873-1907 och i dag av stor betydelse för<br />
bolagets och Malmö-Limhamns historiska identitet. Här finns bl a<br />
en svit kopieböcker med brev av hans hand från hela hans tid i bolagets<br />
tjänst. Euroc har ombesörjt överkopiering av de bleknade, ytterst<br />
sköra och svårlästa bladen till ett mer arkivvärdigt och läsvänligt<br />
papper. Därmed har detta viktiga material räddats från en långsam<br />
men säker förstörelse. Vidare märks en dossieserie, som lagts<br />
upp i direkt anslutning till R F Bergs verksamhet och som speglar<br />
den mångsidige och rastlöst verksamme mannens insatser på en rad<br />
industriella och samhälleliga områden, i allmänhet dock först<br />
fr o m slutet av 1880-talet. Här finns alltså ett värdefullt källmaterial,<br />
som säkerligen på många punkter kan komplettera bilden av R F<br />
Berg som företagsledare, kommunalman, socialpolitiker och filantrop.<br />
Exemplet visar att även personhistorien kan ha mycket att<br />
hämta i företagsarkiven.<br />
28
ehovet av information för rättsskipningen och förvaltningen och<br />
forskningens behov. De utredningar som föreslagit statliga myndigheters<br />
upphörande har som intäkter räknat inbesparing av upphörande<br />
myndighets arkivkostnader men underlåtit att vidkännas<br />
och beräkna kostnadshöjningen hos arkivmyndigheterna. Dessa<br />
utredningar får därför i någon mån karaktär av glädjekalkyler.<br />
Arkivutredningen föreslog i sitt betänkande SOU 1988:1 J Öppenhet<br />
och minne. Arkivens roll i samhället överföring av resurser till<br />
arkivmyndigheterna inom ramen för den årliga budgetprocessen<br />
och framförde principiellt att arkivmyndigheterna inte skulle kunna<br />
ta emot några leveranser, såvida inte resurser tillskjuts. Utredningens<br />
förslag har inte satt spår hittills i arkivlagen och dess förarbeten.<br />
2 Regleras inte denna fråga riskerar större upphörda myndigheters<br />
arkiv, med tanke på riksarkivets anslag och lokalresurser,<br />
att kastas ut på gatan.<br />
Bolagisering av statliga myndigheter<br />
Fallet FFV<br />
Affärsdrivande verk och verk som driver konkurrensutsatta verksamheter<br />
bolagiseras. Processen har redan påbörjats, bl a med<br />
affärsverket FFV, och avses fortsätta med televerket, Vattenfall<br />
m fl myndigheter. Regeln är även här att de upphörande verken<br />
skall avlämna sina arkiv till arkivmyndighet inom tre månader efter<br />
upphöraodet (11 § arkivlagen). Regler om förfarandet i det fall en<br />
statlig verksamhet övergår till ett enskilt organ har inte meddelats.<br />
I förarbetena till arkivlagen hänvisas till att en handling som är allmän<br />
inte kan förlora denna status och att frågan i stället bör lösas<br />
så att det enskilda organet i behövlig utsträckning får låna handlingar<br />
från arkivmyndigheten. 3<br />
Affärsverket FFV har den l januari 1991 omvandlats till FFV<br />
AB. Affärsgrupperna Swedish Ordnance, Aerotech m fl har ombildats<br />
till dotterbolag. Affärsverket FFV :s arkiv har enligt 32 § allmänna<br />
arkivstadgan pro forma avlämnats till riksarkivet den 31<br />
december 1990. Riksarkivet har därefter utlånat affärsverksarkivet<br />
till FFV AB och dess dotterbolag. Utlånet regleras i ett avtal mellan<br />
parterna. I den del avtalet reglerar förvaring och vård av det utlånade<br />
arkivet uppstår inga legala komplikationer. Det rör sig om en<br />
förvaltningsuppgift utan inslag av myndighetsutövning som enligt<br />
11 kap 6 § 3 st regeringsformen (RF) får överlämnas till enskilt<br />
organ.<br />
Affärsverket FFV :s arkiv består av allmänna handlingar. Det allmänna<br />
får inte frånhändas sådana handlingar. I den mån myndig-<br />
2. Prop 1989/90: 72 , KrU 29, rskr 307.<br />
3. Prop 1989/90: 72, s 78.<br />
30
Försäkran om tystnadsplikt<br />
FFV AB behöver för sin verksamhet tillgång till Affärsverkets FFVs arkiv. Detta<br />
arkiv är även efter den l januari 1991 statlig egendom och underkastat tryckfrihetsförordningens<br />
och sekretesslagens bestämmelser. Arkivet överlämnas formellt till<br />
Riksarkivet, men utlånas till FFV AB. Affärsverkets arkiv innehåller uppgifter som<br />
är hemliga enligt sekretesslagen (1980:100). Anställda inom FFV AB måste därför<br />
underteckna ett s k förbehåll enligt 14 kap 9 §sekretesslagen som ålägger dem samma<br />
tystnadsplikt som de skulle ha haft som affärsverksanställda.<br />
Förbehållet gäller uppgifter ur handlingar som finns i Affärsverkets FFVs arkiv och<br />
• som rör Sveriges förbindelser med annan stat eller mellanfolklig organisation,<br />
myndighet eller juridisk person i annan stat (SekrL 2:1).<br />
• som angår verksamhet för att försvara landet eller planläggning av sådan verksamhet,<br />
liksom uppgifter i övrigt om totalförsvaret (SekrL 2:2).<br />
• som rör affärs- eller driftförhållanden för Affärsverket FFV samt förvärv, överlåtelse<br />
m m av egendom eller tjänst (SekrL 6:1, 6:2).<br />
• som rör affärs- eller driftförhållanden för enskild, som trätt i förbindelse med Affärsverket<br />
FFV eller med bolag inom FFV-koncernen (SekrL 8:10).<br />
• som rör anställda inom Affärsverket FFV i fråga om hälsotillstånd och om personliga<br />
förhållanden i ärenden om omplacering eller pensionering, liksom om personliga<br />
förhållanden i övrigt(SekrL 7:11).<br />
• som rör utförande av undersökningar av naturvetenskaplig eller teknisk art, som<br />
Affärsverket FFV låtit verkställa för det allmännas räkning och om resultatet av<br />
sådana undersökningar (SekrL 6:4).<br />
• som kan vara föremål för sekretess enligt annan bestämmelse i sekretesslagen.<br />
Ovan nämnda uppgifter får inte lämnas vidare i annan utsträckning än som erfordras<br />
för tjänsten, inte spridas till utomstående och heller inte lämnas vidare för publicering<br />
eller offentliggörande så att skada eller men som anges i sekretesslagen uppkommer.<br />
För överträdelse av bestämmelserna i detta förbehåll kan dömas till ansvar<br />
för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap 3 § brottsbalken.<br />
Jag har tagit del av Riksarkivets förbehåll och förbinder mig att iakttaga de<br />
villkor som där anges.<br />
Jag försäkrar vidare att jag varken i eller utom anställningen för någon<br />
obehörig skall yppa eller avslöja något som jag fått veta genom anställningen<br />
i bolaget, om detta kan skada bolaget, bolagets kunder eller andra med vilka<br />
bolaget trätt i förbindelse.<br />
Ort: . . .. . . . .. . ..... . ............. . Datum: ....... . .. . . . . .<br />
Namn: . . . .. . . . .. .. .. . .. . . ..... . .. . Personnr: .... ..... . . . .<br />
Anställningsnr: ....... .<br />
31
hets allmänna handlingar av någon orsak behöver förvaras hos enskild<br />
måste de likväl anses vara enligt 2 kap 3 och 14 §§tryckfrihetsförordningen<br />
(TF) förvarade hos myndigheten. 4 De handlingar<br />
som riksarkivet utlånar till FFV AB är därför i TF: s mening förvarade<br />
hos riksarkivet som också beslutar om utlämnande enligt TF.<br />
Sådant utlämnande utgör myndighetsutövning och får inte överlåtas<br />
på enskilda. Förfarandet regleras i avtalet. Genom förvaringen<br />
av affärsverket FFV :s arkiv hos FFV AB får tjänstemän hos bolaget<br />
faktisk tillgång till uppgifter som är hemliga enligt sekretesslagen<br />
( 1980: l 00) (Sekr L). I enlighet med avtalet undertecknar tjänstemän<br />
hos FFV-koncernen förbehåll enligt 14 kap 9 § SekrL. Överträdelse<br />
av förbehåll kan beivras som brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap<br />
3 §brottsbalken. Förbehållets utformning framgår av ett formulär<br />
till försäkran om tystnadsplikt som återges på s 31.<br />
Legala komplikationer<br />
Förbehållsförfarandet är tillkommet i samråd med affärsverket<br />
FFV:s dåvarande chefsjurist och har förankrats i justitiedepartementet<br />
genom underhandskontakter. Det kan vid första påseendet<br />
se formellt nöjaktigt ut men har svagheter. Det har tillkommit som<br />
en nödlösning.<br />
Lagstiftaren kan inte ha haft detta slag av masshantering i tankarna<br />
när förbehållsinstitutet tillskapades. Det förutsätter en prövning,<br />
att uppgifter i en viss handling kan lämnas ut, om förbehållet,<br />
sammanvägt med andra omständigheter, behövs för att undanröja<br />
en skaderisk som annars skulle utgöra ett hinder för utlämnande. 5<br />
Riksarkivet saknar i praktiken varje möjlighet att mot sekretesslagens<br />
rekvisit pröva massutlämnaoden av hemliga uppgifter till för<br />
verket okända personer. Riksarkivet saknar också materiell möjlighet<br />
att pröva, att förbehåll utfärdas endast i de fall de behövs. 6<br />
Ett förbehåll enligt 14 kap 9 § SekrL skall uppställas av myndighet<br />
och klart ange i vilka avseenden sökandens rättigheter enligt<br />
tryckfrihetsförordningen (TF) inskränkts. Som tidigare nämndes<br />
har det nu aktuella förbehållet formulerats i samråd med det dåvarande<br />
affärsverkets juridiska enhet. Det har sökt fånga in de olika<br />
slag av sekretess som rimligen kan komma ifråga i ett bestånd omfattande<br />
ca 5 000 hyllmeter men har av naturliga skäl inte kunnat<br />
förutse alla. Den enskilde blir därför inte i önskvärd utsträckning<br />
upplyst om i vilken omfattning och i vilka fall hans rättigheter in-<br />
4. Se Alf Bohlin: Allmänna handlingar , Stockholm 1988, s 74 f f och där anförda<br />
rättsfall.<br />
5. Jfr HansCorell m fl: Sekrctesslagen, 2 uppl, Stockhohn 1985 s 386· Sigvard Holstad:<br />
Sekretess i allmän verksamhet, Stockholm 1990, s SS . ' '<br />
6. J fr Corcll m n, (not 3) s 386.<br />
32
skränks. Vi har också underlåtit att lämna överklagandehänvisning<br />
vilket vi enligt 2 kap 15 §TF borde ha gjort. Vi underlät detta med<br />
tanke på att den enskilde inte begär att få ta del av allmänna handlingar<br />
för det syfte TF anger och på att det kunde ha fördröjt och<br />
möjligen äventyrat hela förfarandet. En domstolsprövning kunde<br />
dock ha gett en värdefull ledning.<br />
Förbehållsförfarandet får endast användas vid utlämnande av<br />
uppgifter som är knutna till någon form av i sekretesslagen uppställt<br />
skaderekvisit. Uppgifter som omfattas av absolut sekretess<br />
får inte utlämnas mot förbehåll. Det kan inte med full visshet klarläggas,<br />
att sådana uppgifter inte förekommer i affärsverket FFV:s<br />
arkiv. De förekommer i betydande omfattning hos televerket (samfärdselsekretessen,<br />
9 kap 8 § SekrL), som också står inför en bolagisering<br />
och där analoga sätt att hantera sekretessfrågorna vid underhandskontakter<br />
diskuterats.<br />
Ett annat slag av komplikationer uppstår i de fall ett bolagiserat<br />
affärsverk anlitar konsulter. Televerket anlitar i betydande omfattning<br />
utomstående tekniska konsulter. De har hittills betraktats som<br />
uppdragstagare enligt l kap 6 § SekrL och därmed i den delen av sin<br />
verksamhet varit underkastade tryckfrihetsförordningens och sekretesslagens<br />
bestämmelser. De kan i ett bolagiserat televerk behöva<br />
ta del av uppgifter ur det tidigare affärsverkets arkiv. De skulle vid<br />
en strikt tillämpning av regelverket likaså i förekommande fall behöva<br />
underkastas förbehållsförfarandeL<br />
Lagstiftningen kan inte ha förutsett en situation, där enskilt<br />
rättssubjekt med stöd i avtal under 10 års tid eller längre förvarar<br />
allmänna handlingar och använder dem på ett integrerat sätt i den<br />
egna verksamheten. Avtalet föreskriver med nödvändighet, att affärsverkshandlingar<br />
måste hållas skilda från bolagshandlingar. Det<br />
kan i vissa fall ställa sig svårt, främst vid hanteringen av ritningar<br />
som fortlöpande tillförs ändringar och tillägg. Även om avtalet<br />
bygger på en åtskillnad mellan faktisk förvaring och formell förvaring<br />
och riksarkivet uttryckligen förbehållit sig rättigheter och skyldigheter<br />
enligt TF och SekrL och därmed inte gärna kan misstänkliggöras<br />
för att söka sätta offentlighetsprincipen ur spel, är avtalstiden<br />
onekligen lång. Det enda precedensfall jag funnit där en<br />
avtalstids längd åberopas som relevant för frågan om allmän handling<br />
varit förvarad hos myndighet enligt 2 kap 3 §TF är ärendet JO<br />
1981/82 s 282 som refereas av Bohlin 7 • Det rör sig här om en handling<br />
som sänts till en privat firma för mikrofilmning; en åtgärd som<br />
måste ha föregåtts av ett avtal mellan myndigheten och firman. JO<br />
fann att handlingen var att anse som förvarad hos myndigheten<br />
under den tid den fanns hos det privata mikrofilmsföretageL I JO:s<br />
bedömning åberopades bl a att handlingen "lämnats bort för en<br />
7. A a (not 3) s 80 f.<br />
33
ganska kort tidsperiod''. J O lämnar här en fråga hängande i luften,<br />
om hans bedömning blivit en annan om handlingen ' 'lämnats bort''<br />
för en lång tid.<br />
Förslag<br />
Lagstiftning<br />
Den genomgång som här gjorts bör ha klargjort svårigheterna för<br />
riksarkivet att inom gällande regelverk hantera konsekvenserna av<br />
den i stor skala påbörjade bolagiseringen av statliga myndigheter.<br />
Det finns därför skäl att överväga en översyn av lagstiftningen. Det<br />
är angeläget, att en sådan kommer till stånd utan dröjsmål och innan<br />
de statliga arkivmyndigheterna förlorar greppet över utvecklingen.<br />
Närmast till hands på lagstiftningsområdet skulle vara, att<br />
i sekretesslagen direkt överföra på vederbörande bolag skyldigheter<br />
enligt TF i analogi - om än inte fullständig - med behandlingen<br />
av verksamheter inom vissa organ, angivna i bilaga till l kap 8 §<br />
SekrL. En sådan bestämmelse skulle ges den innebörden att rätten<br />
att ta del av allmänna handlingar och bestämmelserna om sekretess<br />
skulle gälla även hos enskilt organ, som efter medgivande av regeringen<br />
eller myndighet som regeringen bestämmer, för viss tid förvarar<br />
allmänna handlingar, i vad avser dessa handlingar.<br />
På kort sikt är denna reform den angelägnaste. Den skulle omedelbart<br />
avlasta arkivmyndigheterna hanteringen med sekretessförbehåll<br />
och skyldigheten att ta ställning till utlämnande- och sekretessfrågor.<br />
Förvaring och vård skulle emellertid fortfarande regleras<br />
i avtal mellan parterna. Med tanke på att ett bolagiserat<br />
affärsverk helt skulle verka på marknadens villkor och att det kan<br />
bli utsatt för fusioner, för avskiljande/utförsäljning av verksamheter<br />
och dotterbolag och för förändringar i övrigt i verksamhetsbetingelser<br />
kan ett avtal visa sig vara ett alltför bräckligt instrument<br />
för att hålla behövlig kontroll över allmän egendom/allmänna<br />
handlingar. Man kunde därför överväga, att låta denna kategori<br />
handlingar uttryckligen omfattas av arkivlagens (1990:782) reglering,<br />
så att det avtalsslutande bolaget fick ett direkt ansvar för de<br />
lånade handlingarnas förvaring och vård och i denna del ställdes<br />
under statlig arkivmyndighets tillsyn, jfr 10 § 2 st arkivförordningen<br />
(1991:446).<br />
Budget<br />
En angelägen åtgärd av annat slag är att ekonomiska konsekvenser<br />
för arkivmyndigheterna av myndigheters bolagisering hädanefter<br />
presenteras redan när utredningsförslag läggs fram. statliga utredningar<br />
skall numera alltid utföra konsekvensberäkningar - detta<br />
har, som tidigare påpekats, i regel underlåtits i de delar som inver-<br />
34
kar på arkivmyndigheternas verksamhet. Regeringens proposition<br />
1990/91:87 om näringspolitik för tillväxt tar kortfattat upp frågan<br />
enbart för Vattenfalls vidkommande 8 men berör inte kostnadskonsekvenserna<br />
och än mindre de legala komplikationerna.<br />
Angeläget är att de statliga arkivmyndigheterna tillförs resurser<br />
för vård, hantering och förvaring av de arkiv som, omedelbart efter<br />
bolagisering eller efter kortare eller längre avtalsbunden förvaring<br />
hos bolag, får sin slutliga förvaring hos riksarkiv eller landsarkiv. I<br />
fråga om upphörda affärsverk av televerkets eller domänverkets<br />
storleksordning rör det sig om mycket omfattande bestånd och stora<br />
kostnader. Utifrån direkta leveransbehov och utgången av fristerna<br />
för avtalsbunden förvaring hos bolag måste tillräckligt ekonomiskt<br />
utrymme intecknas i kommande budgetprocesser.<br />
!!. s 176 r.<br />
35
Konferenser<br />
Nordiska arkivdagar 1991<br />
De nordiska arkivdagarna kunde i sin sextonde upplaga avnjutas i<br />
ett jämngrått och småregnigt Härnösand. I detta Norrlands Aten<br />
samlades under några junidagar inemot 250 arkivarier från hela<br />
Norden jämte inbjudna observatörer från våra östra och södra<br />
grannländer. Som agora fungerade den centralt belägna Härnösands<br />
teater, stilenligt utrustad med utrymmen för såväl andlig som<br />
kroppslig spis, därtill nyttjad redan första kvällen då stadens arkonter<br />
dukade upp en välkomstbuffe, medan filosofen Sverker<br />
Sörlin orerade om Norrland som ide och verklighet.<br />
De egentliga förhandlingarna öppnades dagen därpå av riksarkivarien<br />
Sven Lundkvist, statssekreteraren Sverker Gustavsson och<br />
landshövdingen Ingemar Öhrn, varefter plenarsammanträdena inleddes.<br />
Antalet temata var tre: Utbildning för arkivtjänstemän,<br />
Landsarkivens organisation och uppgifter samt Specialarkiven.<br />
Till varje tema hade rapporter utarbetats, till vilka även fogats<br />
skriftliga kommentarer. Efter plenarsammanträdena vidtog gruppdiskussioner,<br />
vilka redovisades på tredje och sista arbetsdagen.<br />
I sin huvudrapport om arkivutbildningen pekar Raimo Pohjola<br />
på både förenande och särskiljande drag i Norden. Till de gemensamma<br />
dragen hör t ex utbildningstraditionen, där de nordiska länderna<br />
närmast ansluter sig till brittisk sådan, i det att arkiven vanligen<br />
har rekryterat sina akademiska arkivarier bland personer, som<br />
avslutat sin universitetsutbildning, och givit dem specialutbildning<br />
inom institutionerna under arbetets gång, till skillnad från den'' europeiska"<br />
traditionen där arkivutbildningen skett vid arkivskolor<br />
(Ecole des Chartes, Marburg etc). Ett gemensamt nordiskt särdrag<br />
är dock att arkivväsendena under de senaste decennierna anordnat<br />
utbildning för arkivtjänstemän, även icke-akademiska, i förvaltningen-<br />
en följd av deras roll som övervakare av myndigheternas<br />
arkivbildning. Dock har behovet av arkivutbildning på universitetsnivå<br />
på sistone uppmärksammats och under 70- och 80-talen har<br />
universitetskurser i arkivkunskap införts i flera nordiska länder.<br />
Mot bakgrund av de många gemensamma dragen i nordiskt arkivväsende,<br />
utbildningsbehovet och den, trots allt, begränsade arbetsmarknaden,<br />
för Pohjula slutligen fram tanken på en Nordisk arkivakademi.<br />
Denna tanke understöddes livligt av kommentatorerna<br />
till hans rapport och utgjorde huvudtemat i de följande gruppdiskussionerna.<br />
Inställningen till förslaget om en arkivakademi var<br />
allmänt positiv och flera förslag till organisation, ämnen, kursutbud,<br />
kursinnehåll, målgrupper etc lades fram. Positiv var också<br />
riksarkivarie Sven Lundkvist i sin sammanfattning på tredje arbets-<br />
37
dagen. Han lovade att de nordiska riksarkivarierna skulle återkomma<br />
i ärendet.<br />
I sin huvudrapport till det andra temaämnet, Landsarkivens organisation<br />
och uppgifter, kunde rapportören Hans Eyvind Ncess<br />
räkna in 25landsarkiv / statsarkiv, vilka kommit till under en period<br />
på 140 år från det äldsta i Trondhjem (1850) till det yngsta i Tromsö<br />
(1988). Organisationen utmärks av en påtaglig stabilitet- endast 4<br />
arkiv har kommit till under de senaste 50 åren.<br />
Icke oväntat uppvisar de nordiska landsarkiven många gemensamma<br />
drag, verksamheten är likartad, nästan alla har bekymmer<br />
med bristande resurser, såväl personellt som finansiellt, flera även<br />
lokalmässigt. De finländska arkiven synes stå sig bäst. Ett bekymmer<br />
är de nordiska arkivens beroende av arbetsmarknadspolitisk finansiering<br />
av vissa personalgrupper, ett förhållande som är särskilt<br />
markant i Sverige, där antalet personer i dessa grupper till antalet är<br />
fler än de fast anställda.<br />
Ett viktigt inslag i verksamheten är den forskning som bedrivs<br />
inom arkivinstitutionerna. I Danmark har som bekant arkivarierna<br />
rätt att använda 217 av arbetstiden till forskning och i Norge l 17, en<br />
rättighet som saknas både i Sverige och Finland. Vad detta betytt<br />
för historisk forskning i Danmark visar en intressant undersökning<br />
i Danmark, där Ole Degn (Landsarkivet for Norrejylland) påvisar<br />
att 48 danska arkivarier under den senaste tioårsperioden producerat<br />
42 000 sidor vetenskaplig text (inklusive källutgåvor), medan<br />
universitetens historiska institutioner med 101 lärare- och forskartjänster<br />
under motsvarande period åstadkommit 72 000 sidor.<br />
Landsarkivens plats inom arkivväsendets organisation var en<br />
fråga som väckte debattlustan både vid gruppdiskussionerna och<br />
plenarsammanträdena. I alla de fyra nordiska länderna (Island saknar<br />
landsarkiv) är organisationen uppbyggd så att riksarkivarien,<br />
samtidigt som han är chef för den största institutionen, riksarkivet,<br />
där landsarkivens finansiella och funktionella ramar fastlägges, representerar<br />
arkivväsendet i sin helhet gentemot departement och<br />
anslagsbeviljande myndigheter, en dubbelroll som av landsarkivarierna<br />
allmänt anses mindre lyckad. Flertalet förordar en linjär organisation<br />
där riksarkiv och landsarkiv fungerar på jämställd nivå<br />
med egna budgetar, över vilka ett "riksarkivarieämbete" (direktarat)<br />
skulle råda. Detta spörsmål har varit aktuellt i Norge och Danmark<br />
i åtskilliga år, men är relativt nytt i Sverige. Graden av frihetstörst<br />
är synbarligen avhängig graden av centralstyrning. Så synes de<br />
finländska landsarkiven äga ett stort mått av självständighet och<br />
frågan har inte varit aktuell där. Ämnet diskuterades livligt i Härnösand<br />
och torde vara det enda där en viss grad av inflammation<br />
kunde diagnosticeras. Det är uppenbarligen mot denna bakgrund<br />
man får se det initiativ till en nordisk "landsarkivarieförening",<br />
som togs under arkivdagarna.<br />
38
Det tredje temat, Specia/arkiven, kom till stor del att handla om<br />
definitions- och finansieringsfrågor. Ett för specialarkiven (sektorarkiv,<br />
regionalarkiv etc - termerna var många och huvudrapportören<br />
Erik Norr tvekar inte att använda begreppet "en babylonisk<br />
mangfoldighet" för att karaktärisera denna typ av arkiv) gemensamt<br />
problem är finansieringen, vilket delvis bottnar i deras uppkomsthistoria,<br />
där ofta nog privata initiativ lagt grunden till arkiv<br />
och samlingar. I tider där samhällsekonomin sviktar, ökar de pekuniära<br />
svårigheterna i högre grad för de enskilda institutionerna än<br />
för de offentliga. Dessvärre kunde, åtminstone för svensk del, Sven<br />
Lundkvist i sin sammanfattning inte utlova några satsningar på<br />
denna typ av arkiv. Finansieringsfrågoran måste lösas lokalt eller<br />
regionalt. Bland övriga frågor, som diskuterades inom detta tema,<br />
kan nämnas specialarkivens storlek och ställning inom arkivvärlden,<br />
servicenivå, kompetensförsörjning, databaser mm.<br />
Sedan Sven Lundkvist sammanfattat och avrundat de tre arkivdagarna<br />
fann den norske riksarkivarien John Herstad stunden läglig<br />
att inbjuda det nordiska arkivfolket till de sjuttonde nordiska arkivdagarna<br />
"någonstans i Norge" 1994. Han erinrade i sitt tal, med<br />
internationell utblick, om vikten att värna arkiven: "En rättsstat<br />
kan inte vara utan arkiv. Vi bör bli en bastion." I sitt tacktal harangerade<br />
han också de två riksarkivarier, som under kommande period<br />
skulle komma att avgå, Vagn Dybdahl och Sven Lundkvist, för<br />
deras mångåriga insatser för nordiskt arkivväsen. Därmed var den<br />
officiella delen av arkivdagarna till ända. Intresserade kunde under<br />
de följande dagarna trappa ned verksamheten med utflykter och<br />
studiebesök vid Sandslån och Ramsele.<br />
Som helhet måste de sextonde nordiska arkivdagarna i Härnösand<br />
anses som mycket lyckade, både ur fackmässig och social synpunkt.<br />
I det senare fallet bör särskilt nämnas svenska riksarkivets<br />
högtidsmiddag på S:t Petri-Ordens restaurant. Riksarkivet och<br />
landsarkivet i Härnösand, som bar den tyngsta bördan, har all heder<br />
av organiseringen av arkivdagarna. Vädret kan man ju inte göra<br />
särskilt mycket åt, men ryktesvis har framkommit att det blev bättre<br />
sedan.<br />
Två konferenser om Östeuropa<br />
Sven Malmberg<br />
Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek (ARAB) är medlem i två internationella<br />
organisationer: Internationate Tagung der Historiker<br />
der Arbeiterbewegung (ITH) och International Association of Labour<br />
History Institutions (IALHI). Bägge hölll991 sina årskonferenser<br />
i Linz, Österrike. Jag vill emellertid först ge en bakgrundsteckning,<br />
innan jag rapporterar om dessa två konferenser.<br />
39
ARAB har medverkat i bägge organisationerna från deras start,<br />
1964 respektive 1968. ITH började som en europeisk organisation<br />
med stort deltagande jämväl från Östeuropa. Den årliga forskningskonferensen,<br />
ITHs huvudaktivitet, har alltid hållits i Linz,<br />
Österrikes tredje stad i storleksordningen, där Arbeiterkammer fiir<br />
Oberösterrich ställer sin kursgård till förfogande och staden Linz<br />
med sin traditionellt starka arbetarrörelse och sitt relativt unga universitet<br />
tillsammans har ett intresse att stödja konferenserna. ITH<br />
har idag l 00 medlemsinstitutioner från hela världen, merparten<br />
dock fortfarande i Europa. I ledningen för organisationen står<br />
självfallet österrikare med professor Helmut Konrad i Graz som<br />
ung och energisk ordförande. Dessutom finns det ett vetenskapligt<br />
råd med uppgift att planera konferenser och andra aktiviteter.<br />
Undertecknad är sedan snart femton år skandinavisk representant<br />
i rådet. Vid varje årskonferens avhandlas i regel två ämnen, varav<br />
det ena oftast har en metodisk inriktning.<br />
De papers/rapporter som deltagarna lämnar för diskussion vid<br />
konferenserna publiceras fortlöpande i rapportböcker. En fullständig<br />
svit av dessa böcker inklusive de senaste rapporterna i stencil<br />
finns tillgängliga på ARAB.<br />
Den största poängen med ITH har ända fram till nu varit den dialog<br />
öst-väst som erbjudits forskarna. Med noggrant avgränsade<br />
ämnen har de österrikiska värdarna skickligt lotsat fram dessa konferenser<br />
till givande diskussioner. Väst har accepterat de ramar som<br />
östs forskare har haft att verka inom, och håller man sig bara till<br />
Europa, så har vi ju alla en gemensam historia och kultur att utgå<br />
från. Öst-västsvårigheterna har nog för mig framstått som betydligt<br />
enklare att hantera än olikheterna mellan Europa och andra<br />
delar av världen vad arbetarrörelsen och dess historia beträffar.<br />
Och de senare svårigheterna kvarstår ju till skillnad från öst-västdialogen<br />
som nu frigjorts, forskningen till glädje och nytta.<br />
Men just förändringarna i Central- och Östeuropa innebär att<br />
Linzkonferenserna inte längre behövs som ett speciellt diskussionsforum<br />
och andningshål för östforskarna. Nu måste ITH koppla<br />
nya grepp och motivera sin existens: Forskningskonferenser finns<br />
det gudbevars gott om!<br />
IALHI bildades 1968 av ett tjugotal västeuropeiska arkiv, bibliotek<br />
och forskningsinstitutioner med arbetarrörelsens historia på sitt<br />
program. Tonvikten ligger på källmaterialfrågor men forskning<br />
och forskningsöversikter behandlas också på de årliga konferenserna<br />
som vandrar mellan olika europeiska städer: 1990 Helsinki, 1991<br />
Linz etc. 1980 var Stockholm arrangör, då bl a Sven Lindqvist visade<br />
upp "sin" Gräv där du står-rörelse för en mycket intresserad publik,<br />
som tog med sig tankarna hem. I Tyskland till exempel utkom<br />
några år senare Lindqvists bok med titeln "Grab wo du stehst".<br />
IALHI är i ännu högre grad än ITH en "västficks firma", dvs<br />
40
VGAs granne Bruno Kreisky Institut, ett dokumentations- och<br />
forskningscentrum helt ägnat en enda person, låt vara SPÖs ledande<br />
personlighet i modern tid.<br />
Sen vidtog ITHs konferens under huvudtiteln "Arbetarrörelsen<br />
i en förändrad värld'' med två undertemata: ''Politiskt/sociala omvälvningar<br />
i Central- och Östeuropa och arbetarrörelsehistorikernas<br />
historieuppfattning" samt "Historieförfalskningar och 'vita<br />
fläckar' som en utmaning för arbetarrörelsens historieskrivning".<br />
Bortåt femtio referat hade lämnats in, helt övervägande till det första<br />
ämnet. Inte mindre än 170 deltagare hade mött upp, från hela<br />
världen. Från Sverige deltog förutom undertecknad Werner<br />
Schmidt, den senare med en uppsats "Leigt unter den Triimmern<br />
der 'Realen Sozialismus' auch Karl Marx begraben?" Werner<br />
Schmidt kommer ursprungligen från DDR och är numera forskare<br />
vid historiska institutionen i Stockholm.<br />
Referaten i det första ämnet pendlade mellan historia/ historiefilosofi<br />
och självbekännelser. Diskussionen blev därefter och vad<br />
var annat att begära, när historien själv var under snabb förändring<br />
utanför våra fönster! Vad gäller tema två fanns det anledning att<br />
konstatera att förfalskningar och vita fläckar inte bara är en östeuropeisk<br />
företeelse. Emellertid har ITH väl så bra kontakter för<br />
att kunna förhindra källmaterialförluster när de östeuropeiska<br />
arkiven förändras.<br />
Parallellt med själva ämnesdiskussionerna berördes då och då<br />
också ITHs nya roll, nu när alla gränser är öppna och en dialog på<br />
det gamla sättet är onödig. Hans Josef Steinberg, professor och<br />
rektor vid Bremens universitet, var motorn i den diskussionen. Han<br />
menade det vara nödvändigt att ge yngre forskare motiv för att<br />
komma till Linz framöver. Det räcker inte med att det är trevligt att<br />
träffas år efter år. Både ämnen och arbetssättet måste locka. Enligt<br />
min mening visar dock årets stora tillströmning (däribland många<br />
unga) att det finns ett intresse att bygga vidare på. Huvudproblemet<br />
är återigen att det alltmer globala deltagandet försvårar diskussionerna.<br />
Hur angelägna indiska, japanska etc uppsatser och analyser<br />
än är, så riskerar de alltid bli perifera vid en europeisk konferens.<br />
Ett annat problem som framför allt yngre forskare och kanske i<br />
synnerhet vi skandinaver återkommer till är svårigheten för alla till<br />
djupare deltagande och diskussion, när man sitter bortåt hundra<br />
personer in pleno. Men nästa år görs ett försök till förnyelse, då tre<br />
till fyra Spitz-forscher bjuds in som inledare och vi ägnar alla tre<br />
dagarna åt ett enda ämne "Kön och klass". Arbetarrörelsens arkiv<br />
vill då gärna medverka till en bra svensk representation, något som<br />
för övrigt många i Linz önskade sig då den vidare utformningen av<br />
detta ämne diskuterades.<br />
42<br />
Lars Wessman
Svenska arkivsamfundets seminarium "utveckling för forskning<br />
-arkiven i dagens forskningspolitik", den 16 oktober 1991<br />
I gråkulen oktoberdag samlades ett hundratal medlemmar av arkivsamfundet<br />
i Stockholm för att lyssna till föredrag om och diskutera<br />
arkivens roll i dagens forskningspolitik.<br />
Den nytillträdde riksarkivarien Erik Norberg gav de församlade<br />
kollegerna några ord på vägen inför dagens överläggningar. Han<br />
framhöll vikten av, att arkivarierna tar sitt ansvar för att det stora<br />
arkivmaterialet nyttjas av forskningen. Därför är det ett livsvillkor,<br />
att arkiven driver avancerad utvecklingsverksamhet på de områden<br />
som skulle komma att diskuteras under dagen. Erik Norberg frågade<br />
sig om morgondagens historiker kommer att nöja sig med dagens<br />
typ av förteckningar, eller krävs nya och modernare sökmedel, om<br />
vi vill behålla den akademiska forskningen? Här måste arkivarien<br />
ligga i forskningsfronten när det gäller olika former av tillhandahållande,<br />
samtidigt som han inte får förlora den traditionella yrkeskunskapen<br />
inom t ex administrationshistoria.<br />
Förmiddagens pass ägnades, under ledning av Mara Eiche från<br />
regeringskansliets förvaltningskontor, till föredrag om konservering,<br />
ny teknik och arkivrätt.<br />
Ingemar Fröjd från riksarkivet presenterade det av honom ledda<br />
FoU-projektet om papperskonservering. Inom detta strävar man<br />
efter metoder, att förhindra sönderfallet av framför allt det träfiberhaltiga<br />
papperet inom arkiv och bibliotek. Projektet, som stöds<br />
av bl a riksarkivet, krigsarkivet och flera bibliotek, verkar genom<br />
olika delundersökningar, för att bygga upp en kompetens på detta<br />
område, samt för att utveckla tekniker för masskonservering och<br />
olika former av produktutveckling. I strävan att få fram ett åldringsbeständigt<br />
skriv- och tryckpapper sker mycken produktutveckling<br />
i samarbete med industrin. Ingemar Fröjd framhöll vikten<br />
av att kraven på åldringsbeständighet passas ihop med alla övriga<br />
krav som brukare ställer på ett papper (bra textåtergivning, dammfrihet<br />
m m), för att detta papper ska kunna finna en marknad. Eftersom<br />
över 701Jfo av det i Sverige tillverkade papperet exporteras,<br />
måste hänsyn tas till marknadens önskemål, om man ska få industrin<br />
att satsa på en tillverkning.<br />
Börje Justrell från riksarkivet presenterade aktuella problem och<br />
utvecklingsbehov inom området moderna medier, eller teknikberoende<br />
medier som han föredrog att kalla dem. Antingen det gäller<br />
ADB, ljud- eller videoupptagningar så är ett centralt problem ur bevarandeaspekt,<br />
att många system är av dagsländekaraktär. Eftersom<br />
riksarkivet idag har 85 000-90 000 säkerhets- och mellankopior<br />
av mikrofilmer och 10000 magnetband samt 2000 ljud- och<br />
videoband är dessa frågor akuta. Inom en överskådlig framtid<br />
kommer leveranserna att öka ytterligare, även till landsarkiven, bl a<br />
43
för att även den på pastorsexpeditionerna förvarade folkbokföringen<br />
ska mikrofilmas. Börje Justren framhöll som väsentligt att<br />
riksarkivet intensifierar sitt arbete på, att skapa en arkivmiljö för<br />
inte minst ADB-upptagningar. Genom olika former av konvertering<br />
och formatering för långtidsförvaring måste man försöka<br />
säkerställa, att den till arkivmyndigheten levererade informationen<br />
går att läsa, även om arkivbildarens egen maskinvara sedan länge<br />
"flyttats till Tekniska museet". Detta problemkomplex blir inte<br />
mindre relevant när multimediasystem med information på såväl<br />
papper som ADB, mikrofilm och optiska skivor börjar anlända till<br />
arkiven.<br />
Claes Gränström från riksarkivet gav därefter en översikt över<br />
lagstiftningen inom arkivområdet, och i vilken mån denna var anpassad<br />
för att möta de tekniska förändringarna. Med utgångspunkt<br />
i offentlighetslagstiftningens likställighetsprincip-dvs vad som är<br />
tillgängligt hos en arkivbildande myndighet i princip ska vara tillgängligt<br />
i samma utsträckning även efter leverans till en arkivmyndigheL<br />
Allmänhetens rätt till information påverkas inte av en leverans<br />
till en arkivmyndighet, åtminstone inte i lagens ögon, men med<br />
den nya tekniken sker snabba förändringar. Det finns varken tekniska<br />
eller ekonomiska möjligheter att hos arkivmyndigheterna<br />
leva upp tilllagstiftarens intentioner i alla avseenden. I den efterföljande<br />
diskussionen framgick, att frågan ännu inte ställts på sin<br />
spets snarast för att den forskning som hittills skett i ADB-baserat<br />
material varit relativt ringa och främst omfattande forskningsprojekt<br />
vid universiteten. Här finns en tydlig och alltmer vidgande klyfta<br />
mellan lagens mening och teknikens verklighet.<br />
Under eftermiddagen diskuterades - under ledning av Anne<br />
Marie Lenander Fällström från Stockholms företagsminnen- olika<br />
vägar för att åstadkomma ökad tillgänglighet till arkiven.<br />
Helmut Backhaus från riksarkivet tecknade den arkiv- och forskningspolitiska<br />
bakgrunden. Han underströk hur det tidiga 1980talets<br />
tonvikt vid myndighetsservice, inte sällan på bekostnad av<br />
forskarservice, nu ersatts av ett klart uttalat önskemål från statsmakterna,<br />
att arkivens kulturpolitiska roll kräver en ökad satsning<br />
på tillgängliggörande av arkivmaterialet. Med början i arkivutredningen<br />
år 1988 och vidare i arkiv- och forskningspropositionerna<br />
framhålls detta explicit. De nya vindarna har bl a resulterat i riksarkivets<br />
treåriga forskningsprogram, som innehåller satsning på en<br />
nationell arkivdatabas, det ovan beskrivna projektet om papperskonservering<br />
och en administrationshistorisk handbok.<br />
Därefter gick Göran Kristiansson från landsarkivet i Lund över<br />
till att beskriva just den nationella arkivdatabasen, NAD. Med utgångspunkt<br />
i bl a REA, ARKIA och Arkivregister Stockholms län<br />
försöker man samla uppgifter om arkiv och arkivbildare i en nationell<br />
bas. En del samarbete har även skett med Linköpings universi-<br />
44
tet. Syftet är, att med ADB-teknikens hjälp kunna lytta fram mindre<br />
känt och nyttjat arkivmaterial till institutioner och enskilda forskare.<br />
Informationen ska förhoppningsvis finnas tillgänglig på en<br />
CD/ROM-skiva till en rimlig kostnad (under 2000:-).<br />
Leif Gidtöjfrån Stockholm stadsarkiv beskrev därefter hur man<br />
i ett samarbete mellan stadsarkivet, landstingsarkivet i Stockholm,<br />
krigsarkivet, arbetarrörelsens arkiv och bibliotek, tjänstemannarörelsens<br />
arkiv och museum, Stockholms företagsminnen, landsarkivet<br />
i Uppsala och Norrtälje kommuns centralarkiv arbetar med ett<br />
liknande, om än regionalt, projekt. Uppgifter om arkiv och arkivbildare<br />
lämnas in från ett stort antal arkiv inom Stockholms län<br />
(förutom de ovan nämnda även riksarkivet, kommunarkiv, hembygdsföreningar<br />
m fl) och bearbetas på Stockholms historiska databas.<br />
På motsvarande sätt somiNAD ska sökningar kunna ske på<br />
arkivbildare, liksom kronologiska, geografiska och sakmässiga ingångar<br />
till arkiven. Projektet har drabbats av en viss försening men<br />
ändå nu nått så långt, att man tveklöst kan se det som ett regionalt<br />
pilotprojekt i sitt slag.<br />
Lars Otto Berg från landsarkivet i Uppsala presenterade det för<br />
landsarkiven samt stadsarkiven i Stockholm och Malmö gemensamma<br />
administrationshistoriska handboksprojektet. Under en<br />
treårsperiod fr o m 1991192 ska uppgifter om alla civila lokala och<br />
regionala myndigheter ·samlas ihop. Det gäller historiker, organisationsförändringar,<br />
distriktsindelningar m m, för att sedan publiceras<br />
i en bok, till gagn för såväl arkivarier som forskare.<br />
Avslutningsvis gav Carl-Edvard Edvardsson från landsarkivet i<br />
Härnösand och Per Thul/berg från historiska institutionen vid<br />
Stockholms universitet sin respektive syn på arkivens framtida<br />
forskningsprofiL Den förre framhöll vikten av att arkiven behärskar<br />
mängd problemen, inte minst genom forskning kring gallringsmetodik<br />
och informationsströmmaL Men även vidmakthållandet<br />
av den vetenskapliga förmågan hos arkivarierna inom mera traditionella<br />
områden är av avgörande betydelse, vilket kräver intimt<br />
samarbete med universitet och högskolor. Konkret föreslog han en<br />
särskild forskningsplan med en särskild forskningsbudget inom<br />
arkivverket, liksom att arkivvetenskapen i högre grad än nu etableras<br />
som ett självständigt ämne på högskolorna.<br />
Per Thul/berg vittnade om hur han upplevt de senaste årens omsvängning<br />
på arkiven i en mera forskningsvänlig riktning. Han underströk<br />
dock att arkivens och arkivariernas ansikte även framgent<br />
måste hållas vänt mot de humanistiska vetenskaperna; arkivarier<br />
och historiker är ömsesidigt beroende av varandra. Historikern behöver<br />
möta arkivarier med egen forskningserfarenhet, för att man<br />
ska kunna förstå varandra.<br />
Avslutningsvis konstaterade Erik Norberg, att man inte får<br />
glömma bort myndighetsservicen, men att den kraftiga betoningen<br />
45
av stöd till forskningen är föga kontroversiell. Att forskare ska<br />
nyttja arkivens samlingar, är ju trots allt det yttersta målet för vår<br />
verksamhet. Men för att uppnå detta krävs rekrytering av kompetent<br />
personal och möjligheter att utveckla denna kompetens, inte<br />
minst genom att man tar fasta på de sektorer där arkiven befinner<br />
sig i forskningsfronten, om vilka flera vittnat under dagen.<br />
Lars Ericson<br />
Den 14:e internationella konferensen i kartografins historia<br />
Svensk kartografi har en rik tradition och ett överdådigt historiskt<br />
källmaterial att hämta inspiration ur. Det akademiska intresset för<br />
denna disciplin är dock svalt eller nästan obefintligt. Det finns ett<br />
fåtal svenskar som aktivt och oförtrutet arbetar på att sprida kunskapen<br />
inom detta fält. Ett av de mer framträdande namnen i denna<br />
krets är Ulla Ehrensvärd, professor och l :e arkivarie vid krigsarkivet<br />
i Stockholm. Med sitt kontaktnät fungerade hon som ett nav<br />
kring vilket den 14:e internationella konferensen i kartografins historia<br />
kretsade. Det var första gången konferensen hölls i Norden<br />
och den lockade ca 180 deltagare från 26 nationer. Konferensen pågick<br />
den 14-21 juni 1991 och var förlagd till både Uppsala och<br />
Stockholm. Konferensen avslutades med en resa till Helsingfors<br />
och Leningrad där en rad institutioner förevisade sina kartskatter<br />
för denna professionella publik.<br />
För den vetenskapliga kompetensen svarade den nationalkommitte<br />
som bildats under Vitterhetsakademiens beskydd. Det praktiska<br />
arbetet utfördes av organisationskommitten, med säte i krigsarkivet.<br />
Konferensen inleddes i Uppsala universitets aula och efter invigningstalen<br />
visades ett nyproducerat bildspel (finns numera även i<br />
video form) om svensk kartografihistoria. Samlingsrubriker på fredagens<br />
(14.6) föredrag var "Polar area"-. Föredragen behandlade<br />
österrikisk kartläggning av J an Mayen under 1870/80-talet (Ingrid<br />
Kretschrner, Wien), en sällsynt sjöatlas öve,r Östersjön och Kattegat<br />
1809 av Fleurieu (Mireille Pastoureau, Paris), 1400- och<br />
1500-talens is- och glaciärförhållanden på samtida kartor (Kurt<br />
Brunner, Miinchen), och holländsk äldre kartläggning av nordiska<br />
farvatten (Giinther Schilder, Utrecht och Edwin Okhuizen, Amsterdam).<br />
Ilo Käbin (Stockholm) påpekade, att Estland satt sitt märke<br />
på världskartan genom upptäcktsresanden Otto von Kotzebue's<br />
sund vid Alaskas kust.<br />
På kvällen inbjöd Uppsala universitet till en mottagning i Linneträdgården.<br />
46
Lördagens (15.6) förmiddag ägnades åt föredrag som inte riktigt<br />
kunde fogas in under de givna temata och i stället samlats under rubriken-<br />
Special interests.<br />
James E. Akerman (Chicago) demonstrerade hur kartförlaget<br />
Rand McNally influerat strukturen av USA:s vägnät under 1920talet.<br />
Maria Teresa di Palma (Pavia) och Dirk de Vries (Leiden)<br />
kunde båda visa kartografins dekorativa sida: di Palma genom<br />
Joan Blaues väggkartor, utgivna av Giacomo de Rossi 1666, i Orvietos<br />
domkyrkomuseum; de Vries genom Pieter Mortiers elva stora<br />
gravyrer över krigsskådeplatserna i Flandern och Brabant (1688-<br />
97) och under Spanska tronföljdskriget (1701-13). Karen Cook<br />
(London) presenterade en schematisk geologisk karta i Dud Dudleys<br />
"Metallum Martis" 1665. David Woodward (Madison, Wl)<br />
undervisade auditori.et om hur man via grafiska specialiteter som<br />
contrepreuve och s k "spöktryck", kan rekonstruera kartutgivning.<br />
Eftermiddagen var avsatt till "poster session", 23 av deltagarna<br />
presenterade på skärmar, bord och ''displayer'' sina senaste forskarrön.<br />
Under kvällen undfägnades sällskapet med mat, dryck och<br />
tidstypisk musik i Uppsala slotts magnifika rikssal.<br />
Söndagens (16.6) program behandlade medeltida kartografi. Kazutaka<br />
Unno (Osaka) visade, hur Todai-ji-templet i Nara hävdat sin<br />
äganderätt till vissa risfält genom kartor från 7 51-767. Peter Barber<br />
(London) hade funnit en hittills okänd världskarta från ca 1390,<br />
medan Marie-Therese Gambin (Paris) redogjorde för 1100talsmatematikern<br />
Jordanus' de Nemore (Nemorarius) stereografiska<br />
projektion. Därefter redogjordesrilankesen Ananda Abeydeera<br />
(Paris) för arabiska sjökartografers uppfattning om ön Ceylon<br />
(Sri Lanka).<br />
Efter lunch presenterade Alfredo Pinheiro (Coimbra) några sjökortsfragment<br />
på pergament från 1497-1508. Med sitt bidrg om<br />
hebreiska kartogram från 1200-1400-talen gjorde Eva Wajntraub<br />
(Jerusalem) auditoriet medvetet om hur starkt kartering av Det<br />
Heliga Landet hittills präglats av kristnas uppfattning. Catherine<br />
Delano Smith (London) påpekade, att senantikens kartor var sekulära,<br />
men fr o m 200-talets slut hade karteringen av Det Heliga Landet<br />
dragits in i kristendomens värld. Den medeltida kristna orienteringen<br />
av kartorna mot öster bildade slutpunkt för Alexander V<br />
Podossinovs resonemang kring tidig kartorientering. Marina A<br />
Tolmacheva (Pullman, W A) diskuterade det arabiska underlaget<br />
från 1100-talet till den världskarta med klimatzoner, som Petrus<br />
Bertius åstadkom på 1620-talet. Söndagens sista föredrag av Milka<br />
Levy (Jerusalem) om korsfararnas kartor över Jerusalem, väckte<br />
en mycket livlig diskussion. Det märktes väl, att judisk kartläggning<br />
inte behandlats vid tidigare konferenser. På söndagskvällen<br />
47
transporterades deltagarna till Stockholm. Måndagen ägnades en<br />
utflykt till Skokloster där slott och kartsamling visades. På kvällen<br />
bjöd Stockholms stad på buffe i stadshusets Gyllene sal.<br />
Tisdagen den 18 juni hölls föredragen i Stockholms universitets lokaler.<br />
Dagen bjöd på två teman "Military Mapping and Official<br />
Surveys" och "Cadastral Mapping". (Det stora antalet föredrag<br />
under dessa teman gjorde det nödvändigt med parallella sessioner.)<br />
Monique Pelletier (Paris) inledde dagen med att presentera det program<br />
som franske generalen Berthaut framlagt 1762 för militär kartering<br />
under fredstid. Hans-Uli Feldmann (Wabern) visade hur den<br />
topografiska kartläggningen av Schweiz fortskred under 1840-60talen.<br />
Av speciellt svenskt intresse var Wolfgang Sebarfes (Berlin)<br />
föredrag om Olof Hansson Svarts (Örnehufvuds) kartering av<br />
Brandenburgunder åren 1630-32. Josef Babicz (Warszawa) presenterade<br />
en "Atlas Poloniae" i Sächsische Landesbibliothek,<br />
Dresden, och Marcel Watelet (Louvain-la-Neuve) visade, hur ryska<br />
topografer kartlagt Nordfrankrike 1815-1818. Med Silvino Salgaros<br />
(Verona) föredrag om kartor, som hamnat i Venedigsarkiv på<br />
mer eller mindre hemliga vägar genom diplomater, handelsmän etc,<br />
öppnades ett nytt tema för en framtida konferens; spionkartornas<br />
betydelse.<br />
Dennis Reinhartz (Arlington, Texas) berättade om engelsmannen<br />
Samuel Renthams kartläggning av Kirgisien 1782-95 och<br />
Christopher John Harris (Bergen) om kartläggningen av Bergen<br />
omkr 1640 och Napoleonkrigen 1815. Efter en introduktion av<br />
Reinhold eastensson (Linköping) om det tvärvetenskapliga Göta<br />
Kanal-projektet vid Linköpings universitet fick Hans Lindgren visa<br />
hur det historiska kartmaterialet utnyttjats. Mary Spongberg Pedley<br />
(Ann Arbor, Mich) tog upp svårigheterna med karttryck i färg<br />
och experimenten med gravyr, under 1700-talet. Norman JW:<br />
Thrower (Los Angeles, CA) berättade om W H Emorys företag att<br />
kartlägga det vidsträckta området från Santa Fe till San Diego år<br />
1846. Med Matthey H Edneys (Binghamton, NY) föredrag om brittisk<br />
kartläggning av Indien omkr 1800 och undervisning i Madras<br />
anknöts till den franskinspirerade utbildning som Monique Pelletier<br />
talat om på morgonen.<br />
Cadstral mapping: Elizabeth Baigent (Baltimore Mary!) och<br />
Roger Kain (Exeter) redovisade sin översikt över lantmäterikartor<br />
i Gamla och Nya världen från renässans till 1800-talets slut. Enligt<br />
dem skalllantmäterikartor i första hand betraktas som ett instrument<br />
för statlig maktutövning. Sarah Bendall (Cambridge) tecknade<br />
via 12000 lantmätares biografier den privata lantmäteriverksamheten<br />
i Storbritannien 1550-1850. Claudio Greppi och Massimo<br />
Rossi (Ferrara) analyserade det storskaliga geografiska<br />
kartarbetet i Ferrara under 1600-talet och dess betydelse. Dov Ga-<br />
48
vish och Ruth Kark (Jerusalem) presenterade det lantmäterikartmaterial<br />
över Palestina, som tillkom 1858-1928 under osmansk<br />
och brittisk förvaltning. Avslutningsvis illustrerade Olle Liitoja<br />
(Tartu) lantmäterikartornas användning i bebyggelse- och socialhistorisk<br />
forskning med hjälp av exempel från Estland.<br />
Samma kväll öppnades utställningen' 'Kartor- fem seklers svensk<br />
kartografi" i Armemuseums lokaler. Till utställningen hade en<br />
svenskspråkig katalog med en rad artiklar färdigställts. Kvällen avslutades<br />
på Karlbergs slott, där avskedsmiddag hölls i närvaro av<br />
bl a försvarsministern.<br />
Konferensens sista seminarierlag onsdag den 19 juni hade som tema<br />
'' Baltic area''. Garri Utin (Leningrad) talade om rysk sjökartering<br />
av Östersjön under 1700-1800-talen. Natalia E Kotelnikova<br />
(Moskva) tog kartläggning av Moskva-guvernementet under<br />
1600-1800-talen som utgångspunkt för rysk kartutgivning över<br />
huvud taget. Sölve Göransson (Uppsala) presenterade P C Lovens<br />
och T A von Mentzers befolkningskartor över Sverige 1845/46 resp<br />
1859. Då Stig Jaatinen blivit sjuk, redogjorde ArvoPeltonen (Helsingfors)<br />
för det arbete som de två jämte John Westerholm utgivit<br />
om Ålands kulturlandskap under 1700-talet, baserat på samtida<br />
lantmäterikartor. Sista föredragshållare blev T ii u Oja (Tartu), som<br />
presenterade det kartmaterial som den svenska s k Livländska kommissionen<br />
framställde åren 1684-1709 och som nu förvaras i Historiska<br />
arkivet i Tartu.<br />
Därmed hade konferensens vetenskapliga del nått sitt slut. Nestor<br />
Eila M J Campbell (London) framförde, som representant för ·<br />
konferensens sammanhållande organ "Imago mundi", ett tack till<br />
de svenska arrangörerna. stafetten togs sedan över av David Buisseret<br />
(Chicago), som inbjöd till 15:e Internationella konferensen i<br />
kartografins historia, som skall hållas i juni 1993 i Chicago- Newberry<br />
Library.<br />
Många deltagare fortsatte därefter till Helsingfors och Leningrad.<br />
I Helsingfors besöktes Universitetsbiblioteket, Riksarkivet<br />
och transportföretaget John Nurminen Oy (med en stor samling av<br />
sjökort). I Leningrad besöktes bl a Biblioteka Akademii nauk och<br />
Saltykov-Shchedrinbiblioteket. Huvudattraktion var dock den<br />
specialutställning som arrangerats enkom för konferensens deltagare<br />
i Geografiska sällskapets lokaler och som beledsagades av en<br />
förnämlig katalog.<br />
Det är svårt att sammanfatta en konferens av denna typ. Ämnet<br />
kartografins historia har en stor spännvidd och yvighet, vilket ger<br />
ett fragmentariskt intryck som nästan blir överväldigande. Den<br />
deskriptiva historieskrivningen dominerar kraftigt. Denna kritik<br />
49
måste ändå betraktas i skenet av disciplinens relativa ungdom. Det<br />
är först under det senaste decenniet som ämnets konturer har börjat<br />
skönjas. Detta har skett samtidigt som man kan konstatera en "frigörelse",<br />
från geografiämnet och en historieskrivning som har sin<br />
utgångspunkt i de karttekniska aspekterna. Ämnet har fått en alltmer<br />
teoretisk och problemorienterad inriktning. Liksom många<br />
andra akademiska ämnen har man sedan 1970-talet hämtat inspiration<br />
från semiologin och alltmer kommit att studera det speciella<br />
språk som kartor förmedlar. Här kan man se en förskjutning från<br />
att tolka delar av innehållet i kartan till att se hela kartan som en<br />
artefakt. Där kartan kommunicerar via ett grafiskt språk som i sig<br />
har en förändrande kraft på historien (för en utförligare redovisning<br />
av ämnets utveckling se t ex "The Map and the Development<br />
of the History of eartograp hy'' i The History of Cartography, vol<br />
l Chicago, 1987). Inom disciplinen kartografins historia borde<br />
dock rymmas en rad andra perspektiv inte minst bör kartproduktionens<br />
samhälleliga syfte och funktion belysas. Ett steg i den riktningen<br />
utgör Sven Widmalms avhandling "Mellan kartan och verkligheten"<br />
som utkom 1990.<br />
För svenskt vidkommande var förläggandet av konferensen till<br />
Sverige ett sätt att mobilisera de krafter som månar om kartografins<br />
historia. Vi har nu visat oss kapabla att organisera en internationell<br />
konferens i ämnet, men nu återstår det viktigaste av allt- att ta tillvara<br />
det intresse konferensen väckt och se till att förankra ämnet i<br />
den akademiska traditionen. Få ämnen inbjuder till ett så tvärvetenskapligt<br />
synsätt som kartografins historia. Få länder i världen<br />
kan visa upp en sådan bevarad mängd och mångfald av kartor/<br />
karteringar som Sverige. Det är skäl nog att på allvar gripa sig an<br />
ämnet. Låt oss lyfta blicken från lantmäterikartornas åkertegar och<br />
vidga vår syn på ämnet och närma oss källmaterialet med helt andra<br />
frågeställningar.<br />
Göran Samuelsson<br />
FIAT-seminarium i Turin 9-13 september 1991<br />
Seminariet samlades under rubriken "Dokumentation och utnyttjande<br />
av material i televisionsarkiv," varvid de första två dagarna<br />
behandlade dokumentationen.<br />
En huvuddel härvidlag utgjorde ett utkast till revision av den<br />
"Minimum Data List" (MOL), som organisationen antog 1982.<br />
Listan - numera omdöpt till "Minimum Cataloguing Data List"<br />
(MCDL)- hade utökats med en juridisk del, "Minimum Legal<br />
Data List" (MLDL), och avses presenteras tilll992 års generalförsamling<br />
i Geneve. I sammanhanget rapporterades också om tidiga<br />
50
erfarenheter från att ta upp juridiska villkor i datoriserade katalogposter.<br />
Man tänker bilda några arbetsgrupper för att påbörja studier<br />
kring en mini-thesaurus. Andra dagen innehöll punkter kring återanvändning<br />
av material och en jämförelse mellan olika arkiv vad<br />
gällde deras sätt att dokumentera och katalogisera en och samma<br />
nyhet, i detta fall Gulf-krisen och den japansk-sovjetiska tvisten om<br />
Kurilerna. Detta sista gjordes i jämförelse med vad som skett vid seminariet<br />
1985, då man på ett liknande sätt jämfört arkivens metoder.<br />
Tredje och halva fjärde dagen ägnades tekniska frågor rörande<br />
utrustning, tapes och diskars hållbarhet, renoveringsmetoder m m.<br />
Här berördes också det s k ättikssyndromet (the vinegar syndrom)<br />
så kallat efter den lukt, som sönderfallande acetatfilm ger ifrån sig.<br />
Det är ett kusligt faktum att även acetat- (säkerhets-)film har visat<br />
tecken på sönderfallliknande nitratfilmens, ehuru utan dess brandfarlighet.<br />
Ett intressant inlägg gjordes kring ALB:s försök vid högspänningslaboratoriet<br />
i Uppsala, som hade visat, att faran för videomaterial<br />
vid en EMP-liknande chock, av t ex blixtnedslag, inte var så<br />
förödande som man hittills trott.<br />
Sist kom också utbildningsfrågor upp, i anslutning till ett förslag<br />
som tidigare framlagts i UNESCO.<br />
Seminariet var mycket väl organiserat; bl a hade man ordnat med<br />
avstängning av gatan(!) utanför möteslokalen RAI:s Auditorium,<br />
för att inte förhandlingarna skulle störas. Bland kulturella aktiviteter<br />
förekom en utomordentlig konsert med Beethovens nionde symfoni<br />
på programmet, framförd i Teatro Reale, som är en modern<br />
teater (tyvärr med inte fullt lyckad akustik för musik, åtminstone<br />
på vissa platser) med en bibehållen 1600-talsfasad och med synnerligen<br />
väl anlagda ut- och ingångar: Piazza Palazzo utanför går nästan<br />
omärkligt över i foyen via den i Turin sedvanliga arkaden.<br />
Stellan Norrlander<br />
Landsbygdens omvandling som lokalhistoriskt forskningsområde.<br />
Konferens vid högskolan i Örebro 6 december 1991<br />
Intresset för lokalhistoria är stadigt i tillväxt i vårt land. Hembygdsrörelsen<br />
och gräv där du står-cirklar, enskilda inspiratörer m fl har<br />
givit impulser till många goda lokalhistoriska arbeten. Inom den<br />
akademiska världen är det framför allt stads- och kommunhistoriska<br />
institutet som tagit lokalhistorien på entreprenad. Även enskilda<br />
högskolor har särskild inriktning på lokalhistoria, t ex Linköping,<br />
Göteborg, Örebro och Härnösand.<br />
Stads- och kommunhistoriska institutet har de senaste åren hållit<br />
51
konferenser i ämnet, förra året i Linköping med lokalhistoria i skolan<br />
som tema. Årets konferens var ett samarrangemang med lokalhistoriska<br />
gruppen vid högskolan i Örebro och hade som tema<br />
Landsbygdens omvandling som lokalhistoriskt forskningsområde.<br />
Ett hundratal representanter för lokalhistoriskt intresserade forskare<br />
och särskilt inbjudna samlades i Örebro för att få presentationer<br />
av pågående forskning om landsbygdens omvandling.<br />
Kulturgeografen Göran H oppe tog upp skiftesrörelserna till behandling.<br />
Bl a diskuterade han de olika motiv som låg bakom de<br />
tidiga skiftesrörelserna-varför delade man upp jorden i så många<br />
små lotter, en metod som var vanlig i hela Nord- och Västeuropa,<br />
och varför bestod dessa typer av skiften (teg- och solskiften, common<br />
fields etc) så länge som de gjorde? Den äldre teorin om "dumb<br />
peasants" kan avskrivas. I stället bör man diskutera vilken sorts<br />
rationalitet som låg bakom. Hoppe menar att det fanns flexibilitet<br />
även inom tegskiftet, det gav utrymme för nyodlingar, vilket han<br />
visar med hjälp av undersökningar i Östergötland och Närke.<br />
Han har även undersökt initiativen till respektive motståndet<br />
mot skiftesreformer och funnit att man inte kan uttala sig generellt<br />
om detta. Många småbönder har tagit initiativ till skiften av olika<br />
slag, t ex storskiftet, men huvudtendensen är att ståndspersoner och<br />
storbönder varit initiativtagare tilllaga skiftet.<br />
Tore Johansson presenterade projektet' 'Bondeminnen", som är<br />
ett samarrangemang mellan Lantbrukarnas riksförbund, Nordiska<br />
museet och studieförbundet Vuxenskolan. Projektet kommer att<br />
genomföras i studiecirkelform och behandlar tiden 1930 till idag.<br />
Det är tänkt att komplettera Nordiska museets samlingar av minnen<br />
från olika yrkesgrupper och även museernas föremålsbestånd<br />
för den aktuella tiden. Det har visat sig att just de senaste decenniernas<br />
tekniska utveckling inom jordbruket är mycket dåligt representerad<br />
i museerna.<br />
De områden man kommer att koncentrera sig på är elektrifieringen<br />
av landsbygden, mekaniseringen av lantbruket (när och hur startade<br />
mekaniseringen, vem tog initiativet, hur sköttes finansieringen),<br />
kunskapsspridningen (lantbruksskolor, cirkelverksamhet etc)<br />
och de sociala konsekvenserna (generationsmotsättningar, könsmotsättningar,<br />
arbete utanför lantbruket etc). Man kommer därför<br />
att försöka få in minnen från olika åldersgrupper och generationer<br />
och från såväl kvinnor som män.<br />
Minnena kommer att samlas in till Nordiska museet, medan det<br />
skriftliga materialet efter de 12-15 000 föreningarna inom lantbruket<br />
(andelsföreningar av olika slag) i så stor utsträckning som<br />
möjligt skall samlas in tilllokala arkiv ( folkrörelsearkiv, kommunarkiv).<br />
Föremålen samlas in tilllokala museer. Enligt planerna skall<br />
projektet pågå tilll993.<br />
Ulla Rosen och Lars Olsson från Lunds universitet behandlade<br />
52
onden och stataren, besuttenhet och proletariat på landsbygden.<br />
Ulla Rosen tog, med exempel från Kurnia socken i Närke, upp problemet<br />
med att definiera vilka bönder som kunde sägas vara besuttna.<br />
Besuttenhet i sig, dvs att avkastningen från gården räcker både<br />
till att betala ålagda skatter och att försörja ett hushåll, kräver<br />
brukningsrätt. Det har däremot visat sig svårt att utifrån kopplingen<br />
till mantal och hemmansdelar få exakta tal att räkna med. Detta<br />
gäller främst tiden före 1810, då man inte har taxeringsvärden att<br />
utgå från. Vid definitionen av begreppet besuttenhet behöver man<br />
också föra in andra beståndsdelar än direkt jordinnehav, t ex lönearbete.<br />
Lars Olsson berättade om ett gräv där du står-projekt från mitten<br />
av 1980-talet, som nu reaktiveras. Projektet berör statarliv i Skåne<br />
och främst proletariseringen av bondeklassen. statsystemet var i<br />
mångt och mycket ett sätt att organisera lantbruket som industrin,<br />
dvs att med låga insatser få ut mesta möjliga profit. Projektet visar<br />
på den övergång som sker från lågproducerande och billiga till dyra<br />
och högproducerande djur och på tröskmaskinernas införande,<br />
som medförde att jordbruket blev ett säsongsarbete. Man undersöker<br />
också organiseraodet av lantarbetareförbundet och de fackliga<br />
frågor som drevs - bostadsfrågan, statsystemets avskaffande<br />
etc. Den forskning som gjorts har bl a visat att statarna generellt<br />
inte hade fler barn än andra grupper; de flyttade heller inte så mycket<br />
som den allmänna uppfattningen varit.<br />
Avslutningsvis presenterades exempel från Örebro län på hur<br />
man kan stimulera tilllokalhistorisk forskning. Den lokalhistoriska<br />
gruppen vid högskolan i Örebro samarbetar intensivt med kommunhistoriska<br />
projekt i länet, som t ex Lindesberg och Askersund,<br />
som båda fyller 350 år 1993. Med illustration från Lindesberg redovisade<br />
Lars Hagström projektets uppläggning. Inledningsvis hölls<br />
en metodkurs hösten 1989. V åren 1990 till hösten 1992 pågår ett<br />
projektsammanhållande seminarium, då flera delprojekt är igång.<br />
Avslutningsvis sker redovisning våren 1993. För tillfället är ca 35<br />
personer engagerade. En av dem, Folke Wennberg, presenterade<br />
sitt projekt, som rör finnbygden i kommunens nordvästra hörn.<br />
Elsa Lunander presenterade ett liknande projekt som rör Askersunds<br />
historia och där ca 20 uppsatsskrivare är i full gång.<br />
Christer Blom redovisade erfarenheterna av lokalhistoria i skolan<br />
och särskilt då i form av kollektivt skapande arbete. Ett par<br />
högstadieklasser hade producerat en utställning om en socken i<br />
Örebro stads utkant och i anslutning till utställningen hade en videofilm<br />
tagits fram. slutprodukten kommer att bli en bok. Projektet<br />
är en del av den "laborativa historieforskning" som bedrivs vid<br />
högskolan i Örebro.<br />
Konferensens tema var landsbygdens omvandling som lokalhistoriskt<br />
forskningsområde. De flesta inlägg behandlade också i stort<br />
53
detta tema, framför allt som exempel på den akademiska forskning<br />
som bedrivs. De exempel som presenterades från Örebro län var i<br />
sig intressantare, även om de rörde kommunhistoria i stort, och<br />
kanske konferensen borde ha tagit fasta på dessa lokala projekt och<br />
djupare gått in för att diskutera de metoder som just högskolan i<br />
Örebro använder. Med denna marginella anmärkning i beaktande<br />
kan sammanfattas att de här årliga konferenserna, där amatörforskare<br />
och akademiska forskare kan träffas och ta del av varandras<br />
erfarenheter och metoder, har en viktig uppgift att fylla.<br />
54<br />
Per Matsson
iskt källmaterial i de militära arkiven. Vid de flesta av armens förband<br />
genomfördes redan i mitten av 1800-talet, i sparbanksrörelsens<br />
ungdom, ett tvångssparande, som innebar att alla indelta soldater<br />
under sin tjänstgöring fick sätta av en del av solden på en<br />
sparbanksbok. I de olika regementenas i krigsarkivet förvarade arkiv<br />
finns omfattande serier av s k sparbanksmedelsrullor bevarade,<br />
genom vilka vi kan följa detta sparande. Vad betydde denna omfattande<br />
och organiserade insättning för de ofta ännu ganska små och<br />
lokala sparbankerna? Finns det motsvarande exempel från andra<br />
yrkesgrupper, bortsett från föreningsbankerna inom t ex jordbruket?<br />
Lars Ericson<br />
Bland bergsmän och bruksfolk. Sveriges släktforskarförbund. Årsbok<br />
1991. Redaktör: Bengt Hjord. Västervik 1991.<br />
En pigg nykomling i årsskriftsfloran var för några år sedan släktforskarförbundets<br />
årsbok. Genom dess tillkomst har amatörforskare<br />
och arkivanställda fått ett publicistiskt forum där man naturligt<br />
kan mötas- släktforskarna kan till en bredare publik få ut information<br />
om sitt stora intresse och arkivarierna kan bidra med att<br />
lyfta fram förbisedda källor. Förbundet har dessutom genom de teman<br />
man behandlat- soldater och militära källor, stadsbor i gångna<br />
tider och ersättningskällor för folkbokföringsmaterialet - valt<br />
ämnen som berört många.<br />
Det är därför bara i sin ordning att den fjärde årsboken behandlar<br />
ett så stort ämne som bergshantering och bruksforskning. Sex av<br />
artiklarna ägnas olika aspekter på detta tema, medan de tre övriga<br />
faller något vid sidan om. Av de senare ger Nils William Olssons föredrag<br />
vid släktforskarförbundets årsstämma i Västerås 1990, Hur<br />
manfinner sina anförvanter i Amerika, släktforskaren goda råd om<br />
hur man påbörjar den svåra jakten på sina emigrerade släktingar.<br />
Artikeln borde sättas i händerna på varje emigrationsforskare, som<br />
här får tips om arkivaliska källor, litteratur och tidningar, bland<br />
mycket annat.<br />
Lars Ericson presenterar i en avslutande artikel om Den stora daldansens<br />
offer år 1743 förteckningar över alla de hundratals dalkarlar<br />
som sårades under oroligheterna i Stockholm och med anledning<br />
därav behandlades i fängelser och på sjukhus i huvudstaden.<br />
Åtskilliga av dem avled av skadorna. Materialet visar att de officiella<br />
siffrorna över antalet dödade och sårade var alltför låga. Om<br />
man som här lyfter fram källmaterialet och låter det tala för sig själv<br />
kan läsaren göra sig en egen föreställning om de enskilda dalkarlarnas<br />
och deras efterlevandes öden.<br />
De artiklar som behandlar årsbokens tema är i allmänhet av tra-<br />
56
ditionell art. En uppsats beskriver de gängse metoderna att framställa<br />
järn vid de svenska bruken (Erik Sköld). Släktforskaren får<br />
emellertid på köpet en lektion i benämningarna på brukens olika arbetarkategorier.<br />
Håkan Axelsson och Erik Thoreli behandlar i var sin artikel<br />
bruksarkiven. Axelsson ger en klargörande introduktion till bruksbokföringens<br />
mysterier, medan Thoreli presenterar läders bruks<br />
arkiv med utgångspunkt från dess intresse för genealogisk forskning.<br />
Två mycket välskrivna artiklar presenterar på olika sätt egen<br />
forskning i ämnet. Båda kommer att ge de läsare som forskar, var<br />
och en i sin koja, en välbehövlig knuff i ryggen och en maning att<br />
våga tala om: Det här är mitt stora intresse, det här har jag gjort för<br />
att det är roligt och för att jag gärna vill tala om det för andra! Claes<br />
W eneils uppsats om jakten på närkingska smeder av släkten Tiderman<br />
andas upptäckarglädje i varje mening. Otaliga är de släktforskare<br />
som har liknande erfarenheter att berätta om, men som tvekar<br />
om dess allmängiltighet. Tveka inte, var stolta över ert intresse!<br />
Alfred Örback berättar i sin uppsats lugnt och metodiskt om en<br />
bergsmansgård i karlskogatrakten, med tyngdpunkten lagd på gårdens<br />
arbete och byggnadernas funktion. Som källor har dagsverksjournaler,<br />
räkenskapsböcker, dagböcker och intervjuer använts<br />
jämsides med de för en lantmätare naturliga förrättningsakterna.<br />
Författaren visar att 400 års odling och verksamhet på en gård avspeglas<br />
i många olika sammanhang - i odlingsmönster och byggnader,<br />
i naturens topografi, i benämningar på gård och tegar och i<br />
de människor som levt och verkat där.<br />
Kenneth Awebro anlägger ett annat perspektiv i sin artikel Ett<br />
arbetsår vid Luleå silververks gruvor under 1600-talet. Med utgångspunkt<br />
i en principiell diskussion om lokalhistorisk forskning<br />
behandlas bruksknektarna och deras arbete vid Luleå silververks<br />
gruvor i Kedkevare och Alkavare år 1673. Hur många var de, varifrån<br />
kom de och hur var deras arbete organiserat?<br />
Awebro har använt sig av Bergskollegii arkiv och kompletterat<br />
med annat källmaterial, såsom militära rullor och utskrivningslängder.<br />
Med hjälp av dessa källor, som innehåller åtskilligt av personhistoriskt<br />
intresse, har han kunnat rekonstruera hur arbetet vid<br />
silververket bedrevs. Han konstaterar att den gängse bilden av<br />
bruksknektarna som tvångskommenderade krigsfångar är falsk<br />
och att det i stället rör sig om en kompetent och självständig skara<br />
arbetare med en väl fungerande arbetsorganisation. Artikelförfattaren<br />
pekar främst på betydelsen av att låta källorna själva visa på<br />
den historiska verkligheten.<br />
Årsbokens problematiska artikel är Bern t Douhans Svenskt källmaterial,<br />
en handledning. Douhan har här försökt att på trettio sidor<br />
ge en översikt över svenskt källmaterial. Han konstaterar att<br />
57
"det är en närmast ogenomförbar uppgift att på några få sidor redogöra<br />
för svenskt källmaterial i hela dess vidd". Med denna vetskap<br />
och med facit i hand är det befogat att fråga varför man över<br />
huvud taget ger sig in på uppgiften, eftersom det givna svaret är att<br />
artikeln borde förblivit oskriven.<br />
I inledningen till artikeln skriver författaren att han som bruksforskare<br />
med inriktning på valloninvandringen i Sverige på 1600talet<br />
skall ge exempel på svenskt källmaterial. Om artikeln verkligen<br />
behandlat källor till forskningen om valloninvandringen hade<br />
det varit befogat att ge plats åt den i detta sammanhang, men i dess<br />
nuvarande form är den oanvändbar. Landets olika arkivinstitutioner<br />
har åtskilliga erfarna arkivarier som på olika sätt kan behandla<br />
och utveckla källmaterialets innehåll och användning.<br />
Douhans framställning lider dessvärre av flera brister - oöverskådlighet,<br />
dålig svenska och rena felaktigheter. Som exempel kan<br />
anföras den för en släktforskare värdefulla informationen om folkbokföringens<br />
framtida organisation. Det är således de lokala skattekontoren<br />
som kommer att handha folkbokföringen fr o m den l<br />
juli 1991, medan artikeln innehåller andra uppgifter. Inte heller<br />
uppgifterna om slutår för kyrkoarkivens material på landsarkiven<br />
stämmer generellt. Vad beträffar behandlingen av kyrkoarkivens<br />
material rekommenderas i stället Per Clemenssons och Kjell Anderssons<br />
Släktforska! Steg för steg, som inte ens finns omnämnd<br />
som referens i Douhans artikel. En god översikt över äldre svenskt<br />
källmaterial får man fortfarande i Lars-Arne Norborgs Källor till<br />
Sveriges historia.<br />
Artikeln vimlar av säregna generella påståenden som "Material<br />
från 1718 och framåt bör i allmänhet inte medföra några större problem<br />
att finna"(!). Vilket material, varför just 1718 och varför är<br />
detta material inte svårt att finna? Författaren påstår också att statligt<br />
material på lokallregional nivå v::tnligen återfinns i bruks- elier<br />
sockenarkiv! Det är riktigt att sådant material kan återfilmas där,<br />
men vanligen återfinns det n,aturligtvis i de lokala statliga myndighetspersonernas<br />
arkiv {länsmans, kronofogdars m fl arkiv). Listan<br />
över källmaterialets befintlighet och avsnittet om övriga arkivbestånd<br />
och institutioner är ofullständiga och delvis felaktiga.<br />
Tyvärr måste en stor varningsflagga utfärdas för denna artikel,<br />
som dock inte får undanskymma det faktum att övriga uppsatser<br />
väl håller den ambitiösa nivå som utmärkt de tidigare årsböckerna.<br />
släktforskarförbundet har genom sin årsbok funnit ett bra sätt för<br />
sin marknadsföring. Bokens tilltalande yttre och dess tematiska<br />
uppläggning gör att den bör kunna spridas till stora grupper läsare<br />
och även locka medlemmar till förbundet. Förbundets ambitioner<br />
att föra släktforskare och arkivarier närmare varandra uppfylls väl<br />
av satsningen på årsboken. Nästa årgång inväntas redan med spänning.<br />
Per Matsson<br />
58
Winroth, Anders, Stockholms stadsarkiv och släktforskaren. En<br />
handledning för forskare i Stockholms släkt- och personhistoria.<br />
Stockholm 1991. StorStockholms genealogiska förenings skriftserie,<br />
2.<br />
Stockholms stadsarkiv är idag kanske mer än någonsin tidigare ett<br />
centrum för forskning inom historievetenskaperna. Arkivbestånden<br />
är stora och omfattande och de vetenskapliga projekt som har<br />
arbetat och arbetar med utgångspunkt i källmaterialet i Stockholms<br />
stadsarkiv är många.<br />
För personhistorikerna är Stockholms stadsarkiv något av ett<br />
genealogins Mecka. I huvudstadens skattelängder, mantalsuppgifter,<br />
rättegångsprotokoll, fattigvårdslängder och många andra<br />
serier av arkivhandlingar finns de bästa förutsättningar för att blottlägga<br />
egna och andras anfäder. Vägen bakåt i historien kan emellertid<br />
vara nog så knagglig och tekniken nog så besvärlig att bemästra.<br />
Anders Winroth, redaktör vid Svenskt Biografiskt Lexikon, har<br />
med sin skrift Stockholms stadsarkiv och släktforskaren. En handledningför<br />
forskare i Stockholms släkt- och personhistoria. (Stockholm<br />
1991) givit oss alla en utomordentligt fin handledning över<br />
vilka typer av källmaterial släkt- och personforskaren kan finna i<br />
Stockholms Stadsarkiv och vilken information dessa kan ge. Det är<br />
en pedagogiskt disponerad och lättläst skrift. Den tar sin utgångspunkt<br />
i de typer av arkivbestånd som så att säga primärt berör varje<br />
individ under något skede i livet. Här finns instruktiva och innehållsrika<br />
presentationer av kyrkoarkiven, skattelängderna och de<br />
juridiska arkiven.<br />
Men Anders Winroth ser inte släkt- och personforskningen enbart<br />
som studier av fasta data i ett livsöde. Miljöerna talar också sitt<br />
tydliga språk. Det säger något utöver födelse och död att vara född<br />
på ett barnhus eller sluta sina dagar på Sabbatsbergs fattighus. Anders<br />
Winroth har därför kompletterat med korta presentationer av<br />
arkiv som ur en vidare aspekt kan vara särskilt innehållsrika för<br />
släkt- och personforskaren. Det gäller barnhusens arkiv, militärens,<br />
sjukhusens och skolornas arkiv, liksom ålderdomshemmens<br />
och fattighusens arkiv, för att nämna några av de viktigare arkivbestånden<br />
som berörs i skriften. I den delen av handledningen skulle<br />
möjligen arbetsinrättningarnas arkivbestånd kunnat vara representerade.<br />
Det är ett utomordentligt fint källmaterial vid studiet av<br />
de allra sämst ställda grupperna/personerna i Stockholm under senare<br />
delen av 1800-talet. Ingenstans tror jag man får en så klar bild<br />
av människors utsatthet i ett föränderligt samhälle som i detta källmaterial.<br />
Personforskare som återfinner sina anförvanter bland<br />
trasproletariatet, och de måste vara många, kan med hjälp av utförliga<br />
register över de många intagna ganska lätt ta sig igenom de i och<br />
för sig ganska stora arkivbestånden.<br />
59
Anders Winroths skrift är emellertid inte bara en handledning för<br />
personforskare. Rätt använd kan den användas också i andra sammanhang.<br />
J ag kan mycket väl tänka mig att Anders Winroths skrift<br />
används i undervisningen på universitet och högskolor i de moment<br />
där uppsatsskrivande ingår. Det gäller då kanske främst inom de<br />
humanistiska vetenskaperna. De må vara att skriften tar sin utgångspunkt<br />
i arkivbestånden i Stockholms stadsarkiv och därför<br />
kanske har högsta relevans för studenter i Stockholm och i någon<br />
mån Uppsala. Men den svenska förvaltningen och administrationen<br />
är trots allt ganska enhetlig, reglerna är givna. Stockholm framstår<br />
närmast som ett undantag. Jag konstaterar alltså att kyrkoarkiven<br />
ordnats och förtecknats efter samma principer landet över,<br />
mantals- och skatteskrivning har skett i hela landet, och de juridiska<br />
arkiven ser sannolikt ganska lika ut oavsett var vi befinner oss i<br />
landet. Här finns så vitt jag kan bedöma en ypperlig skrift att sätta<br />
i händerna på studenter som skall skriva uppsatser på lägre nivå,<br />
och som förväntas bygga på otryckt källmaterial. Jag vill sammanfatta<br />
med att konstatera att Anders Winroths handledning kommer<br />
att bli en bra hjälp för släkt och personforskare. Men jag vill stryka<br />
under att den har sin givna plats också i ett större och mer övergripande<br />
forskningssammanhang.<br />
Lars Björlin<br />
Forsvarets arkiver. Norges offentlige utredninger (NOU) 1990:7,<br />
153 s, Oslo 1990.<br />
På sommaren 1985 uppdagades en arkivskandal i Norge. Forskare<br />
från Institutt for forsvarsstudier (då Forsvarshistorisk forskningssenter)<br />
i Oslo upptäckte, att stora mängder arkivmaterial saknades<br />
i det bevarade arkivet efter Forsvarets overkommando.<br />
Vid närmare kontroll visade det sig att man vid overkommandoet<br />
under 1984 och 1985 hade genomfört omfattande gallringar av<br />
arkivmaterial från tiden efter 1945. Man stödde sig på en instruktion<br />
som, ehuru utarbetad inom overkommandoet, stödde sig på<br />
gallringsinstruktioner från riksarkivet. Den senare institutionen<br />
hade också blivit informerad innan gallringen satte igång, men inte<br />
funnit några oroväckande formuleringar. Trots detta blev tolkningarna<br />
av instruktionen så olika, att en synnerligen omfattande<br />
gallring hann äga rum, innan frågan blev uppmärksammad.<br />
Vidare gallring i material äldre än 1970 stoppades sedan forskarna<br />
slagit larm. Vid en genomgång av läget- där riksarkivet och<br />
Institutt for forsvarsstudier samverkade med Forsvarets overkommando,<br />
kunde man konstatera stora luckor i bl a forsvarsstabens<br />
arkiv 1947-67, armens NATO-arkiv, luftforsvarets overkommando<br />
1945-55 och i flera arkiv efter truppslagsinspektörer.<br />
60
I november 1987 tillsattes ett arkivutvalg under ledning av avdelningsarkivaT<br />
Knut Einar Eriksen vid riksarkivet för, att för det första<br />
värdera omfattningen av gallringen, för det andra försöka peka<br />
ut eventuella ersättningskällor, som kan minska verkan av förlusterna,<br />
samt för det tredje föreslå lämpliga åtgärder rörande arkivvården<br />
inom det norska försvaret. Resultatet av utredningens arbete<br />
är en noggrann genomgång av de militära arkiven i Norge efter år<br />
1945, vilken är av stort värde för forskare av olika kategorier. Utredningen<br />
kommer i sitt slutresonemang fram till en lösning i form<br />
av ett särskilt centralt försvarsarkiv i Norge. Formeln innebär en organisation<br />
ungefär mittemellan den svenska och finska lösningen å<br />
den ena sidan och den danska lösningen å den andra. Ett särskilt<br />
försvarsarkiv skapas i Norge, om än inte med fullt ut samma självständighet<br />
som i Sverige, men mycket friare än det s k Hrerens arkiv<br />
(3. avdelningen) inom det danska riksarkivet. Exakt vilken lösning<br />
politikerna väljer är i skrivande stund inte säkert, men under hösten<br />
1991 kommer stortinget att fatta beslut i frågan. Vad resultatet än<br />
blir, så har frågan resulterat i en diger utredning, som är av intresse<br />
även för kolleger i de andra nordiska länderna, antingen de nu sysslar<br />
med civila eller militära arkiv.<br />
Lars Ericson<br />
Arkiv i Väst 2. Arbetare, tjänstemän och loka/historia. (Uddevalla<br />
1991). Red. Per Clemensson, Beata Losman, Bengt Sjögren.<br />
Att levandegöra de hyllmil av handlingar söm bevaras i våra magasin<br />
är en viktig uppgift för arkivinstitutionerna, skriver landsarkivarien<br />
i Göteborg, Beata Losman i förordet till den andra volymen<br />
i serien Arkiv i väst med undertiteln Arbetare, tjänstemän och loka/historia.<br />
Mot detta har sannolikt ingen något att invända, snarare<br />
vågar jag tro att många inom yrket skulle vilja avsätta mer tid just<br />
för att föra ut kunskap om arkivbestånden och vad de kan användas<br />
till.<br />
Att presentera och levandegöra kan naturligtvis ske på många<br />
sätt. Beata Losman har tillsammans med sina kollegor Per Clemensson<br />
och Bengt Sjögren valt att presentera stora och intressanta<br />
arkivbestånd i Göteborgs landsarkiv dels i två större uppsatser av<br />
f d landsarkivarierna Gösta Lext och Lars Nilsson, dels genom mer<br />
systematiskt upplagda framställningar med direkt inriktning på<br />
olika arkivbestånd. Det rör sig i det senare fallet om källor till sjöfartens<br />
historia av Lars Melchior och om arkiv som primärt berör<br />
landskapet Värmland, där flera författare medverkat. 1 Till detta<br />
l. l uppsatsen medverkar Per Clemensson, Birthe Fihn, Lars Holm, Beata Losman,<br />
Lars Melchior, Gunilla Nordström, Thomas Selling, Bengt Sjögren och Lars<br />
Svensson.<br />
61
kommer en översikt av Per Clemensson över registerarbetena i<br />
landsarkivet. Per Clemenssons uppsats om lokalhistoriska källor<br />
på lokal och regional nivå har tidigare varit tryckt i Riksförbundets<br />
för Hembygdsvård årsbok Bygd och natur 1989.<br />
Översikten över arkivbestånd och registerverksamhet är så vitt<br />
jag kan bedöma mycket uttömmande. Lars Melchior har under ett<br />
antal rubriker som hänför sig till sjöfartens olika verksamhetsområden<br />
mycket utförligt presenterat omfattning och innehåll av relevanta<br />
arkivbestånd. Utöver kunskapen om möjligheter att bedriva<br />
forskning i olika sidor av sjöfartens historia, får läsaren indirekt en<br />
god översikt över en rad olika företagsarkiv. Uppsatsen om landsarkivets<br />
bestånd av handlingar som berör olika sidor av myndigheternas<br />
i Värmland verksamhet samt enskilda arkiv från regionen<br />
är lika uttömmande. Uppsatsen är förhållandevis komprimerad,<br />
den blir då något tyngre att ta sig igenom. Man har pressat in ett<br />
stort stoff på ett, med hänsyn till ämnet, begränsat antal sidor. Då<br />
skall också sägas att presentationerna av arkiven varvats med<br />
många gånger illustrativa exempel på vilken typ av uppgifter handlingarna<br />
kan erbjuda forskaren.<br />
Den här typen av information till forskarvärlden är av mycket<br />
stort värde. Och naturligtvis bör boken finnas på varje arkivinstitution.<br />
Dessutom är exemplet i allra högsta grad värt att ta efter där<br />
detta ännu inte skett. Har de större arkivinstitutionernas möjligheter<br />
att översiktligt följa inriktningen av forskningen vid universitet<br />
och högskolor och kanske lägga ned visst arbete på presentationer<br />
av det slag som landsarkivet i Göteborg här gjort, ger det en<br />
service till forskarvärlden som naturligtvis är mycket värdefull.<br />
De två inledande uppsatserna är exempel på tidig historia kring<br />
tjänstemän och arbetare, där de båda författarna Gösta Lext och<br />
Lars Nilsson, presenterat sina källor i direkt anslutning till den vetenskapliga<br />
texten. Gösta Lexts uppsats om Landsfiskalsämbetet<br />
före 1917, som här publiceras postumt och i lätt beskuret skick,<br />
utgör, tycker jag, en spännande läsning, om än lite svårforcerad.<br />
Läsaren presenteras en kronologi över ämbetets förändring, det<br />
gäller såväl instruktioner som arbetsinnehåll och administrativa<br />
förändringar. Som överhetens förlängda arm befann sig landsfiskalen<br />
ute i landet. Han befann sig i en position mellan den överordnade<br />
statliga myndigheten -justitiekanslersämbetet - och samhällets<br />
medborgare. Det framgår av texten att, förutom de vardagliga<br />
bestyren med att upprätthålla lag och ordning, det ålåg ämbetsutövaren<br />
att hävda överhetens position och inrapportera alla tecken<br />
till samhällelig oro, myteri och uppror. Sannolikt var det tidvis<br />
en utsatt ställning om vi betänker att de revolutionära strömningarna,<br />
som konkretiserades i liberala och senare socialistiska krav på<br />
förändringar av samhället, också kom att beröra det svenska samhället.<br />
62
Lars Nilssons här postumt publicerade uppsats om arbetsförhållandena<br />
inom sillind u s trin i Bohuslän under perioden 1780 till 1808<br />
skrevs under 1960-talet. Uppsatsen behandlar arbetarnas, inklusive<br />
kvinnornas, villkor i arbetet, löner och organisering av arbetet. En<br />
verkligt intressant iakttagelse har lyfts fram i uppsatsen i det kontrakt<br />
från 1778-vågar vi kanske tala om tidigt avtal mellan parterna<br />
- av vilket framgår att arbetare och arbetsgivare vid Hollbeck<br />
& Kjellbergs salteri Stora Rörvik, kommit överens om under vilka<br />
betingelser sillsaltningen skulle ske 1778179.<br />
Uppsatsen är gammal men den känns trots allt aktuell. Man kan<br />
säga att uppsatsen utgör ett tidigt försök till forskning i arbetslivets<br />
villkor inom en speciell bransch, en forskningsinriktning som slagit<br />
igenom först under sent 1980-tal.<br />
Nummer 2 i skriftserien Arkiv i Väst, Arbetare, tjänstemän och<br />
lokalhistoria, ger viktiga bidrag till vår kunskap om arkivbestånden<br />
i Göteborgs landsarkiv. Huruvida sjöfartens arkiv eller värmlandsarkiven<br />
har högsta prioritet i forskarvärlden kan jag inte avgöra.<br />
Men det känns angeläget att den här formen av presentationer kan<br />
fortsätta, att kunskapen om arkivmaterialet kan ställas till forskarvärldens<br />
och allmänhetens förfogande på ett som här skett kunnigt,<br />
men därtilllättillgängligt sätt.<br />
Lars Björlin<br />
Svensk arkivbibliografi 1980-1989. Sammanställd av Irma Ridbäck<br />
under medverkan av Grete So/berg och Lars Wickström.<br />
Stockholm. Svenska arkivsamfundet, 1991. 104 s. (Svenska arkivsamfundets<br />
skriftserie; 34)<br />
Svenska arkivsamfundet har utkommit med sin tredje bibliografi<br />
omfattande arkivlitteratur som utkommit mellan 1980 och 1989.<br />
De två föregående har redovisat arkivlitteratur som utkommit mellan<br />
1945 och 1959 (1962; nr 7 i Svenska arkivsamfundets serie) samt<br />
mellan 1960och 1979 (1981; nr 23 i samma serie). Omfattningen har<br />
utökats från 646 poster 1962, l l 09 poster 1981 till l 499 poster<br />
1991.<br />
I förordet anges att ett bredare urval gjorts än i de tidigare årgångarna<br />
beroende på att antalet arkiv såväl som antalet arkivanvändare<br />
ökat. Till följd av detta har också nya ämnesgrupper<br />
införts. Största förändringen jämfört med de tidigare årgångarna<br />
är att litteratur under rubriken allmänt delats in i nio underavdelningar,<br />
vilket varit till fördel för tillgängligheten. Ä ven andra kapitel<br />
har fått liknande uppdelning med samma effekt. En nyhet är<br />
också ett väl genomarbetat sak- och personregister, som avsevärt<br />
underlättar användandet av bibliografin.<br />
63
Det omfattande arbete som nedlagts på att genomgå de svenska<br />
arkivens periodiska publikationer, bibliotekskataloger, vetenskapliga<br />
tidskrifter m m har resulterat i ytterligare ett steg mot målet<br />
att tillgodose behovet av en ''fullständig svensk arkivvetenskaplig<br />
bibliografi". Urvalet har den bredd som erfordras för att vara till<br />
nytta för såväl den släktforskande lekmannen som den vetenskapligt<br />
forskande specialisten.<br />
Ett mindre urval tidningsartiklar redovisas i en bilaga i slutet av<br />
bibliografin. Hur detta urval gjorts, redovisas inte varför läsaren<br />
möjligen kan fråga sig om det överhuvud taget är motiverat att<br />
medta enstaka tidningsartiklar. J<br />
Detta lilla frågetecken fråntar dock inte "Svensk arkivbibliografi<br />
1980-1989" dess kvalitet som välkommet och lättillgängligt<br />
hjälpmedel vid sökandet efter arkivlitteratur.<br />
Margareta Beckman<br />
Arkiv i Norrland 9 och JO, 120 respektive 159 s, Härnösand 1991.<br />
Från landsarkivet i Härnösand har under år 1991 inte mindre än två<br />
volymer ur serien Arkiv i Norrland utkommit. Nr 9 har en något<br />
disparat sammansättning. Läsaren förs från brandstodsvärderingar<br />
via kulturlivet i Härnösand vid mitten av 1800-talet till en dagbok<br />
från det spanska inbördeskriget. Den enda gemensamma nämnaren<br />
är, att samtliga sex uppsatser bygger på material i landsarkivet, och<br />
någon annan röd tråd behövs ju förvisso inte i en publikation av<br />
detta slag. Som ofta i liknande sammanhang är innehållet av intresse<br />
för en bredare krets än den som har någon form av norrländsk<br />
förankring. Ett bra exempel på detta är Barbro Anderssons lilla<br />
uppsats om var man hittar uppgifter om barn i äldre tider i landsarkivets<br />
material, en vägledning som naturligtvis till stora delar går<br />
att applicera på våra övriga landsarkiv. I detta sammanhang kan<br />
det vara på plats att fästa uppmärksamheten på ett par uppsatser i<br />
Sveriges släktforskarförbunds årsbok 1990, "Inte bara kyrkböcker.<br />
Alternativa källor i släktforskningen", av Louise Lönnroth<br />
och Elisabeth Thorsell.<br />
Volym 10 innehåller föredragen vid de mittnordiska arkiv- oc.h<br />
historiedagarna i Härnösand i juni 1989. I elva uppsatser tecknas<br />
mittnordens historia ur ett svenskt, finländskt och norskt perspektiv,<br />
med särskild hänsyn till migration samt kommunikations- och<br />
förbindelsemönster. Avslutningsvis gör förre riksarkivarien Sven<br />
Lundkvist en expose över centralmaktens försök att från 1500-talet<br />
till det tidiga 1800-talet öka sitt inflytande över denna region. Sammantaget<br />
visar uppsatserna- som självfallet är av skiftande kvalitet,<br />
men ändå till övervägande del av en god sådan- hur fruktbart<br />
det kan vara att ställa nationsgränser åt sidan, för att istället studera<br />
historien ur andra geografiska perspektiv.<br />
Lars Ericson<br />
64
Att vidga deltagandet i kulturlivet.<br />
"Att vidga deltagandet i kulturlivet. Ett diskussionsunder/ag" lyder<br />
rubriken på en diger rapport från Statens Kulturråd (Rapport<br />
1990:4). Dessutom har fyra delrapporter getts ut där 1991:1 behandlar<br />
teater, dans och film, 1991:2 musik, 1991:3 bildkonst, museer,<br />
kulturmiljövård, arkiv och 1991:4 litteratur, folkbildning,<br />
insatser i olika miljöer. Kulturrådet har fått regeringens uppdrag att<br />
utreda hur man ska aktivera nya grupper i kulturlivet. Tyvärr är<br />
utgångspunkten att de förslag som kommer fram ska vara utgiftsneutrala,<br />
dvs inte höja de offentliga utgifterna. Rapporten har skickats<br />
på remiss till rekordmånga myndigheter, kulturinstitutioner<br />
och kulturorganisatio ner. Ett syfte är att fördjupa diskussionen om<br />
vidgat deltagande i kulturlivet. Vidare vill man bli klar över vilka<br />
insatser som behövs på central nivå. Ett tredje syfte är att remisssvaren<br />
ska bli underlag för anslagsframställningar från kulturområdet<br />
under den kommande femårsperioden. I klartext; rapporten<br />
kommer att vara grunden för kulturpolitiken under 90-talet.<br />
I rapporten 1991:3 återfinns alltså arkiven som en del. Avsnittet<br />
har utarbetats av Britt Hedberg, Riksarkivet som haft en rad erfarna<br />
arkivverksamma till sin hjälp. Det sägs inledningsvis att avsnittet<br />
är avsett som underlag för diskussioner inom arkivinstitutionerna.<br />
Avsikten är att klarlägga vilka åtgärder som behövs för att stärka<br />
arkivens kulturprofil och bredda kretsen av användare.<br />
Arkiven betraktas som en del av det nationella kulturarvet. Detta<br />
framgår också tydligt i arkivlagen. Regionalt/lokalt har detta länge<br />
varit en självklarhet. Landsarkiven, de äldre stadsarkiven och folkrörelsearkiven<br />
har under lång tid verkat som viktiga beståndsdelar<br />
i ett levande kulturliv. I rapporten betonas arkivens ansvar att vara<br />
aktiva i förmedlingen, att tillhandahålla källmaterial på användarnas<br />
villkor. Detta är nya och mycket positiva tongångar.<br />
I arkivavsnittet märks naturligtvis en strävan att ge en så fullständig<br />
beskrivning som möjligt av situationen inom hela arkivsektorn.<br />
Det har förf i stort sett lyckats med. Emellertid borde DOV Aarkiven<br />
och Emigrantinstitutionerna tagits med. Deras inriktningar<br />
är synnerligen användarvänliga, lämpade för lokalhistoriker och<br />
individintresserade forskare.<br />
I den del av översikten som rör den forskning som bedrivs inom<br />
kulturramen ges en god bild av nuläget. Däremot kan man eventuellt<br />
anmärka något på det avsnitt som kategoriserar användarna.<br />
Utifrån egna erfarenheter vill jag sätta ett litet frågetecken vid påståendet<br />
att pensionärerna dominerar såpass rejält. Inte minst i de<br />
intresseföreningar (släktforskare, lokalhistoriker, hembygdsforskare)<br />
som bildas i allt större utsträckning finns många i yrkesaktiv<br />
ålder.<br />
När det gäller exempel på arkivmaterial som utnyttjas flitigt be-<br />
65
skrivs de statliga arkiven mycket mera ingående än exempelvis de<br />
kommunala och enskilda. Här skulle exemplifieringar ha varit på<br />
sin plats.<br />
Sammantaget speglar rapporten vad vi idag märker på arkivinstitutioner<br />
av alla slag landet runt. Utnyttjandet av källmaterial i olika<br />
typer av forskning och inom folkbildningens ram ökar stadigt. För<br />
att marknadsföra källorna till en bredare publik behövs moderna<br />
medier i en allt högre utsträckning. Det kräver tyvärr ekonomiska<br />
resurser av en omfattning som i många fall är omöjlig att skapa.<br />
Folkrörelsearkiven ges stort utrymme när det gäller vad som<br />
gjorts hittills för att vidga deltagandet i kulturlivet. Inte minst beror<br />
detta på att man har en nära samverkan med folkbildande organisationer.<br />
Under senare tid har medel satsats på att stimulera bevarandet<br />
av källorna från svenskt näringsliv. Här finns mycket att göra,<br />
när man vet hur värdefullt materialet är. Inte minst vid lokala studier<br />
och individinriktad forskning.<br />
När det gäller SV AR:s verksamhet för att sprida mikrofilmat material<br />
till bredare an vändargrupper ges en mycket god beskrivning.<br />
Här har man från början kartlagt målgrupperna och kunnat arbeta<br />
utifrån en klar strategi. På sikt ska man naturligt nog sträva efter att<br />
sprida nya källmaterialgrupper på detta vis. SVAR är redan ett<br />
begrepp inte minst hos forskarsammanslutningarna. Det skulle<br />
alltså vara en fin kanal att föra ut "nytt" källmaterial genom och<br />
bredda användandet.<br />
I den avslutande delen' 'Möjliga åtgärder'' betonas återigen målsättningen<br />
som finns inom arkivsektorn-att öka tillhandahållandet<br />
och aktivera förmedlingsarbeteL Här pekas det också på områden<br />
där arkivens kulturprofil bör stärkas. Områden som "Arkiven<br />
i skolan", "Arbetslivs- och arbetsplatsforskning", "Kultur- och<br />
kulturmiljöforskning", "Arkivpedagogik" samt "Publiceringsverksamhet"<br />
verkar vara mycket väl valda.<br />
Det är positivt att märka hur den avslutande delen (förslagsdelen)<br />
genomsyras av en anda att arkiven är medvetna om vikten av att<br />
marknadsföra sig. Viljan att samarbeta med andra kulturinstitutioner,<br />
intresseorganisationer m fl för att nå ut till nya grupper är helt<br />
uppenbar. Den här sammanställningen är klart nyttig att presentera<br />
för våra folkvalda. Men dessutom är arkivavsnittet ett bra avstamp<br />
för oss runtom i landet som dagligen jobbar med de här problemställningarna.<br />
Ett nyttigt och väldisponerat diskussionsunderlag i<br />
högsta grad viktigt att skaffa, studera och penetrera.<br />
66<br />
Berith Sande
Arkivplanering och arkivvård i medlemsorganisationer. Rapport<br />
från Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek 1991-10-01.<br />
Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek har en viktig uppgift som depå<br />
för arkiv från fackliga och politiska organisationer samt personer<br />
med anknytning till arbetarrörelsen. Lika viktig är dess funktion<br />
·som forskningsinstitution och bibliotek med inriktning på forskning<br />
i arbetarrörelsens historia. På senare år har man dessutom i allt<br />
större utsträckning kommit att ägna sig åt aktiv hjälp åt arbetarrörelsens<br />
organisationer i arkiv- och dokumenthanteringsfrågor.<br />
En stor del av en arkivinstitutions resurser läggs på utbildning i<br />
arkivvård och dokumenthantering. Hos organisationer och föreningar<br />
finns ett stort behov av att inhämta kunskap om hur man<br />
hanterar dessa frågor. Som hjälp åt LO-förbunden har därför Arbetarrörelsens<br />
arkiv och bibliotek tagit fram en handbok i arkivplanering<br />
och arkivvård. I en ca 50-sidig skrift har man ställt samman<br />
handledningar i hur en organisation bör organisera sin arkivfunktion,<br />
hur man planerar sin dokumenthantering och hur man<br />
ordnar upp och förvarar sina arkiv. Handledningen är illustrerad<br />
med exempel och försedd med en ordlista och utförliga litteraturhänvisningar.<br />
Som alltid i handböcker är relationen mellan textmassa och illustrationer/exempel<br />
en avvägningsfråga. Denna handbok kommer<br />
säkert att bli flitigt använd i den praktiska hanteringen hos organisationerna,<br />
särskilt som man får förmoda att den kommer att utnyttjas<br />
som läromedel vid kurser i dokumenthantering och arkivvård.<br />
Per Matsson<br />
67
Meddelanden<br />
Estland och Lettland - nu igen<br />
I tidigare nummer av Arkiv, Samhälle och Forskning och Nordisk<br />
Arkivnytt har jag berättat om det svensk-baltiska samarbetet rörande<br />
arkivutställningar. Under andra halvåret 1990 genomförde<br />
Estland sin första arkivutställning utomlands efter 1940 och det<br />
skedde i Sverige. Materialet kom från Tallions stadsarkiv och utställningsorter<br />
blev Visby, Stockholm, Härnösand, Lund och Karlskrona,<br />
där arkivmyndigheter och museer på respektive ort samarbetade<br />
och även följde upp utställningarna med ett antal andra<br />
kulturella sidoaktiviteter. Den utställningen av de 81 objekten dokumenterades<br />
i skriften "Estland och Sverige. Historiska skatter.<br />
stadsarkivet i Tallinn visar arkivhandlingar".<br />
Under 1991 visas en svensk arkivutställning i Estland och Lettland<br />
i Tallinn, Kuresaare på Saaremaa (f d Ö sel), Tartu, Riga och<br />
Narva. Materialet kommer från riksarkivet, krigsarkivet, Stockholms<br />
stadsarkiv och landsarkiven i Härnösand, Lund och Visby<br />
och beskrivs i den estnisk-lettiska skriften "Schweden-Estland<br />
Lettland. Unsere gemeinsame Geschichte", som också har en<br />
tyskspråkig inledning och avslutning.<br />
Utställningarna öppnades i Tallinn och Riga av riksarkivarie<br />
Sven Lundkvist, i Kuresaare av byråchef Jan Lindroth och i Tartu<br />
av landsarkivarie Anna-Christina Ulfsparre. Sven Lundkvists tal<br />
formade sig till en bred historisk tillbakablick, som också knöt an<br />
till dagens händelser. Ett särskilt avsnitt ägnades de olika linjer,<br />
som rikskansler Axel Oxenstierna och den livländske guvernören<br />
Johan Skytte företrädde gentemot de svenska besittningarna i Baltikum.<br />
Skytte hävdade Karl IX:s gamla linje att de svenska besittningarna<br />
skulle inordnas i det svenska förvaltningssystemet, uttryckt i orden<br />
"unus rex, unalex et grex unus" (en kung, en lag och ett folk).<br />
Mot denna linje stod rikskansler Axel Oxenstierna som liksom den<br />
baltiska högaristokratin motsatte sig kravet om uniformitet i Balticum.<br />
En sådan uniformitet kunde också bli ett hot mot högadeln i<br />
Sverige.<br />
Den svenska utställningen i Balticum speglar framför allt svensktiden<br />
1561-1710 men även för tiden dessförinnan och därefter<br />
finns intressant material. Omdömet om svensktiden kan växla och<br />
vi kan nu i en tid då gränserna öppnas fortsätta undersökningarna<br />
och diskussionerna om vår gemensamma historia.<br />
Utställningsöppnandet i Tallinn den 27 maj 1991 kombinerades<br />
med ett seminarium med ett 60-tal deltagare och där särskilda föredrag<br />
hölls från svensk sida av Sven Lundkvist och Helmut Backhans<br />
om riksarkivet, Erik Norberg om krigsarkivet och Sten Körner<br />
68
om landsarkiven. Från baltisk sida talade bl a stadsarkivarien i Tallinn<br />
Jiiri Kivimäe, generaldirektören för Estlands arkivväsen Peep<br />
Pillak, vice direktören vid centralarkivet i Tartu, Tiu Oja och vice<br />
direktören vid Rigas centralarkiv Sarmite Pijola.<br />
De estniska och lettiska talarna vid seminariet uppehöll sig, liksom<br />
Erik Norberg och Sten Körner, främst vid de egna institutionernas<br />
arkivbestånd i syfte att visa vilka forskningsmöjligheter som<br />
här erbjuder sig för gemensamma svensk-baltiska forskningsinsatser.<br />
Undertecknad pekade exempelvis på vilka storartade möjligheter<br />
som de rika rullarkiven i Visby landsarkiv erbjuder liksom det<br />
på samma plats förvarade handelshuset Donners arkiv, som i den<br />
moderna internationella forskningen har betecknats som norra<br />
Europas bäst bevarade handelshusarkiv från andra hälften av 1700talet.<br />
Helmut Backhaus redovisade översiktligt det svenska riksarkivets<br />
och landsarkivens gemensamma forskningsprojekt men gav<br />
liksom Lundkvist också en orientering om de svenska arkivmyndigheternas<br />
uppbyggnad, ansvarsområde och inriktning. Den nya<br />
Arkivlagen introducerades, förmodligen för första gången, på baltiskt<br />
landamäre.<br />
Den estniska arkivutställningen i Sverige 1990 och den svenska<br />
arkivutställningen i Estland och Lettland följs nu upp av en lettisk<br />
arkivutställning i Sverige 1992-1993. Liksom för esterna kommer<br />
premiären för letterna att ske i Visby och är nu inbokad till fredagen<br />
Före öppnandet av den svenska arkivutställningen i Tallinn den 27 maj<br />
1991 visades riksarkivarie Sven Lundkvist runt av arkivarien i Tallinns<br />
stadsarkiv Kaja Altof-Telschow. Till vänster dåvarande krigsarkivarien<br />
Erik Norberg och snett bakom Altof chefen för centralarkivet i Tartu<br />
Ende/ Kuusik. Foto: Kjell Olsson, landsarkivet i Visby.<br />
69
den 31 juli 1991. Därefter kommer fastlandet att få hedern att föra<br />
utställningen vidare. Utställningen kommer liksom de båda föregående<br />
gångerna dokumenteras i en utställningskatalog, denna<br />
gång på svenska men med inledning och avslutning på lettiska och<br />
tyska.<br />
Kontaktnätet mellan Sverige och Baltikum fortsätter att växa.<br />
Ä ven Tyskland har visat intresse att hos sig visa 1991 års svenska<br />
utställning i Estland och Lettland och faller alla bitar på plats kan<br />
en sådan utställning ske redan under första halvåret 1992.<br />
Men det finns också andra praktiska samarbetsprojekt, som kan<br />
komma att ta fart. Ett sådant är exempelvis filmning i baltiska arkiv<br />
av handlingar, som kan vara av intresse för Sverige. Riktlinjer för<br />
ett sådant eventuellt projekt har SV AR:s chef Bengt-Erik Näsholm<br />
och undertecknad diskuterat i september 1991 i Tallinn, Tartu och<br />
Riga.<br />
I sanning: vi lever i en dynamisk tid. I en tid då hela Östeuropa<br />
omvälves har de svenska arkivinstitutionerna en unik chans att föra<br />
ut det av statsmakterna prioriterade målet levandegöra i stora internationella<br />
sammanhang.<br />
Förhoppningsvis kan i denna tidskrift inflyta ytterligare nulägesrapporter<br />
om vad som är på gång i samarbetet över Östersjön.<br />
Sten Körner<br />
Initiativ i väst<br />
För att skapa ett kontaktnät mellan arkivarier i olika samhällssektorer<br />
har en arkivförening för västra Sverige bildats.<br />
Föreningens syfte är dels att fungera som ett "network" där våra<br />
olika specialiteter och kompetenser kan komma alla till godo, dels<br />
att fungera som ett forum för föreläsningar och diskussioner utifrån<br />
ämnen inom vår allt vidare yrkessfär.<br />
Geografiskt har vi begränsat oss till området mellan Uddevalla-Borås-Varberg-Göteborg.<br />
I april hade föreningen sitt första möte då föreningen också konstituerades.<br />
Mötet bevistades av cirka 40 medlemmar, som lyssnade<br />
till arkivrådet Helmut Backhaus föredrag: Utvecklingsarbete kring<br />
en nationell databas. Den 26 sept stod arkivförtecknande med<br />
ADB-stöd på programmet. J an Dahlin, Lunds landsarkiv, och Lars<br />
Johansson, Borås stadsarkiv, presenterade sina förteckningsprogram<br />
ARKIA respektive Royal Base.<br />
Nästa möte planeras till 21 nov då föreningen gästar Canon<br />
Svenska AB, som presenterar sina produkter. Arkivarier i väst har<br />
för närvarande cirka 70 medlemmar från ett flertal olika områden,<br />
arkivarier från stat, kommuner, folkrörelser och näringsliv är<br />
representerade.<br />
Föreningen ser fram emot att kunna utvidga verksamheten med<br />
t ex temadagar i aktuella ämnen.<br />
Per Clemensson Gunilla Nordström<br />
70
Bibliografisk översikt 1990<br />
Förkortningar<br />
Al Arkivinformation (utg av Näringslivets arkivråd)<br />
ASF Arkiv, samhälle och forskning<br />
NA Nordisk arkivnyt (Stockholm)<br />
Polygrafer, periodica m m<br />
Arbetarhistoria. Meddelanden från Arbetarrörelsens arkiv och<br />
bibliotek. Nr 53-55. Sthlm 1990. ISSN 0281 -7446.<br />
Arkiv, samhälle och forskning 1990 (Svenska arkivsamfundets<br />
skriftserie nr 33). Sthlm 1990. ISSN 0349-0505.<br />
Arkivforum, En faktatidskrift från AAS. Årg 8, 1990 nr 1-4.<br />
Sthlm 1990. ISSN 0281-2371.<br />
Arkivinformation. Utgav Näringslivets arkivråd. Nr 1990:1-3.<br />
Sthlm 1990.<br />
Bergslagsarkiv. Årsbok för historia och kulturhistoria i Bergslagen.<br />
Utgav Föreningen Bergslagsarkiv. Årg 2, 1990. Karlstad<br />
1990. ISSN 1100-7087.<br />
Föreningsarkiven. Information från folkrörelsernas arkivförbund.<br />
Årgång 12, nr 36-39, 1990.<br />
Företagsminnen 1990. Årsmeddelande från Föreningen Stockholms<br />
företagsminnen.<br />
Forska själv! En bok om arkiven i Stockholm. Red Leif Gidlöf.<br />
Stockholm 1990 (Monografier utg av Stockholms stad vol 100).<br />
236 s. ISBN 91 -7031-021-1. ISSN 0282-5899.<br />
Inte bara kyrkböcker. Alternativa källor i släktforskningen. Västervik<br />
1990 (Släkthistoriskt forum 1990:7. Årsbok 1990). 223 s.<br />
ISBN 91-87676-04-4. ISSN 0280-3984.<br />
Krigsarkivet. Interna meddelanden 1990:1-3. Sthlm 1990.<br />
Nordisk arkivnyt. Årgång 35 1 1990 nr 1-4. ISSN 0546 2851.<br />
Perspektiv på tjänstemän. Arsbok 1989-1990. Tjänstemannarörelsens<br />
Arkiv och Museum. Sthlm 1990. ISBN 91-87350-06-8.<br />
Presshistorisk årsbok 1990. Utg av Föreningen pressarkivets vänner.<br />
Sthlm 1990. ISSN 0282-020X.<br />
Scriptum. Rapportserieutgav Forskningsarkivet vid Umeå universitet.<br />
Nr 20-28. Umeå 1990. ISSN 0284-3161.<br />
Urkunden. Källserie utgav Forskningsarkivet vid Umeå universitet.<br />
Nr 11-13. Umeå 1990. ISSN 0284-2734.<br />
71
Allmänt<br />
Andersson, Margareta, Bevara, Registrera, Upplev! Handbok i<br />
hanteringen av barnteckningar vid Svenskt Barnbildarkiv. Av<br />
Margareta Andersson, Ann Katrin Flood, Eva Königsson.<br />
Eskilstuna 1990. 104 s. ISBN 91-971428-0-8.<br />
Bibliografisk översikt 1989.- ASF 33, 1990, s 157-165.<br />
Blixt, Sam m fl. Ersättningskällor med datorstöd. - Inte bara<br />
kyrkböcker. 1990, s 103-128.<br />
Browaldh, Tore, Att dokumentera skeendet. - Företagsminnen<br />
1990, s 6-9.<br />
Carlsson, Ingemar, Storstaden som hembygd. Vägar till arkivmaterialet.-<br />
Forska själv. 1990, s 56-65.<br />
Clemensson, Per, Emigrantforska steg för steg. Svenska emigrantkällor<br />
i sammandrag. - Göteborgs-Emigranten 2, 1990, s<br />
68-90.<br />
Clemensson, Per, Hembygdsforskal Steg för steg. Av Per Clemensson<br />
och Kjell Andersson. Sthlm 1990. 333 s. ISBN<br />
91-36-02353-1.<br />
Edström, Josef, Arkivgallring under debatt vid Karlstadkonferens.<br />
-Bergsmannen 3, 1990, s 30-32.<br />
Edström, Josef, Nils Nilsson- arkivteoretikern.- ASF 33, 1990,<br />
s 71-81.<br />
Edvardsson, Carl-Edvard, The Source Material of the Arehivat<br />
Institutions to the History of the Arctic Regions. - Man's<br />
Future in the Arctic Areas. Polar Libraries Colloquy 13, 1990.<br />
Rovaniemi 1990, s 71-74.<br />
Elam, Lars, Barfotaforskare i Värmland. - Wermlandica 1990,<br />
s 63-70.<br />
Hildebrand, K-G, Den mänskliga sidan.- Företagsminnen 1990,<br />
s 10-19.<br />
Hökstrand, Leif, Arkiven och skolan. En resurs i historieundervisningen.-<br />
Forska själv. 1990, s 164-174.<br />
Hökstrand, Leif, Jakten på skräddarmästare C F Molander. Så<br />
hittar du i Stockholms arkiv. Av Leif Hökstrand och Ingrid<br />
Åkerlind. Sthlm 1990. 245 s. ISBN 91-550-3574-4.<br />
Lilja, Agneta, DOVA-arkiven - forskningsinstitutioner för<br />
svensk folkkultur.- ASF 33, 1990, s 83-103.<br />
Lundkvist, Sven. Den äldre svenska folkbokföringen. - Scriptum<br />
nr 22. Umeå 1990, s 3-11.<br />
Lundquist, Lennart, Personrelaterad information och den vetenskapliga<br />
forskningen i Sverige. - Nordisk administrativ tidskrift<br />
71, 1990, s 369-378.<br />
Lönnroth, Louise, Barnhusbarn i arkiven. - Inte bara kyrkböcker.<br />
1990, s 97-102.<br />
Malmberg, Sven, Arkivet och användaren. Forskarservicen i våra<br />
arkivinstitutioner. -Forska själv. 1990, s 192-201.<br />
72
Nilzen, Göran, Att bygga en biografi. Personhistorikern och arkiven.-<br />
Forska själv. 1990, s 84-95.<br />
Regeringens proposition 1989/90:72, Arkiv mm. Sthlm 1990.<br />
200 s.<br />
Smedberg, Staffan, Arkivtjänstemän forskar i tjänsten. - Föreningsarkiven<br />
38, 1990, s 7.<br />
Smedberg, Staffan, Arkivvetenskap - en ny disciplin vid våra<br />
universitet?- Föreningsarkiven 38, 1990, s 6.<br />
Smedberg, Staffan, Regeringen föreslår arkivlag.- DIK-forum 6,<br />
1990, s 8-9.<br />
Söderberg, Rolf. Stockholm i bild. Foton och andra bilder som<br />
historiska dokument.- Forska själv. 1990, s 122-138.<br />
Taube, Adam, Studier av hälsorisker i den industriella arbetsmiljön<br />
-ett forskningsfält i farozonen. Uppsala 1990 (Uppsala universitet.<br />
statistiska institutionen. Research Report 90-1). 31 s.<br />
ISSN 0348-2987.<br />
Tersmeden, Erik, Arkiv lagen. - Svensk juristtidning 1990: 10,<br />
s 739-744.<br />
Thome, Karita, Ny svensk standard för arkivterminologi.- NA<br />
1990:1, s 6-8.<br />
Tomenius, Lennart, Modell utreds vid Karolinska institutet: Ökande<br />
intresse för att bevara grundmaterial från forskning. - Läkartidningen<br />
1990:7, s 450-451.<br />
Wennberg, Lars, Möten med människor och min mikrofon. -<br />
Wermlandica 1990, s 71-80.<br />
Wilhelmsson, Lena, Registratorn och datorn. Av Lena Wilhelmsson<br />
och Jan Appelquist. Stockholm 1990. 105 s. ISBN<br />
91-971314-0-7.<br />
Zetterberg, Kent, Stockholm i pressens spegel. Tidningen som<br />
lokalhistorisk källa.- Forska själv. 1990, s 139-148.<br />
Örback, Alfred, Kyrkan i kartan. - Inte bara kyrkböcker. 1990,<br />
s 177-208.<br />
Riksarkivet<br />
Abukhanfusa, Kerstin, Riksarkivet - törnrosaslottet som prinsen<br />
red förbi.- ASF 33, 1990, s 105-109.<br />
Bratt, Martin, Nationalitetsmatrikeln - en förbisedd forskningskälla.<br />
- Göteborgs-Emigranten 2, 1990, s 91-95. (Tidigare<br />
publicerad i Släkthistoriskt forum 1990).<br />
Gillingstam, Hans, Riksarkivets samlingar Biographica och Genealogica.-<br />
Inte bara kyrkböcker. 1990, s 19-50.<br />
Ridbäck, Irma, SV AR - arkivinformation på mikrokort. - Bibliotekariesamfundet<br />
meddelar 1990:3, s 26-29.<br />
Ridbäck, Irma, SV AR i Ramsele - ett annorlunda företag. -<br />
Norrländsk tidskrift 1990:3, s 42-43.<br />
73
Ridbäck, Irma, SV AR - Svensk Arkivinformation. - Arkivmagasinet<br />
(Oslo) 1990:2, s 11-12.<br />
Tarkiainen, Kari, Personhistorikerns källor i svenska riksarkivets<br />
ämnessamlingar.- Inte bara kyrkböcker. 1990, s 9-18.<br />
Wichman, Holger, Kamreraren Carl Sandberg och kammararkivet.<br />
- ASF 33, 1990, s 7-58.<br />
Krigsarkivet<br />
Ericson, Lars, När rullorna tiger. De militära räkenskaperna och<br />
släktforskaren. -Inte bara kyrkböcker. 1990, s 77-86.<br />
Ericson, Lars, Källor för soldatforskaren. Några kommenterade<br />
exempel. Utgav Kronobergs Genealogiska Förening. 2:a utökade<br />
upplagan, Växjö 1990. 44 s.<br />
Gäfvert, Björn, Flottans arkiv och krigsarkivet. - Krigsarkivet.<br />
Interna meddelanden 1990:3, s 7-10.<br />
Norberg, Erik, I fädrens spår för framtida segrar. Framväxten av<br />
ett utåtriktat arkivstöd. lnträdesanförande. - Krigsvetenskapsakademiens<br />
handlingar 1990:6, s 285-294.<br />
Wallberg, Evabritta, Koreaarkiv i krigsarkivet. - Krigsarkivet.<br />
Interna meddelanden 1990: l, s 2-4.<br />
Landsarkiv. Stadsarkiv (Stockholm, Malmö)<br />
Clemensson, Per, Hembygdshistoria på landsarkivet. - Oknytt<br />
1990:3-4, s 42-54.<br />
Clemensson, Per, Sjögren, Bengt O T, Enskilda arkiv med göteborgsanknytning<br />
i landsarkivet i Göteborg. -Göteborg förr och<br />
nu 23, 1990, s 63-73.<br />
Dahlbäck, Göran, "the same stadhgadhe ok stahfaeste thaessa<br />
haer book fore ena stazbook". Om källorna till Stockholms<br />
äldre historia.- Forska själv. 1990, s 42-53.<br />
Mark, Peeter, Stockholms tänkeböcker. En presentation. - Folkets<br />
historia 1990:4, s 41-55.<br />
Rosen, Carl Magnus, Fastighetsforskning och kartor. Källor till<br />
Stockholms byggnadsmiljö.- Forska själv. 1990, s 109-121.<br />
Stockholms stads arkivnämnd. Verksamhetsberättelse 1989<br />
(Stockholms stad. Kommunstyrelsens utlåtanden, bihang<br />
1990:33). Sthlm 1990.<br />
Tistad, Dagmar, På spaning efter individen. stockholmspolisens<br />
arkiv som källa till personforskning. - Stockholms stads arkivnämnd.<br />
Verksamhetsberättelse 1989, s 30-37.<br />
Winroth, Anders, Anor i Stockholm. Om släktforskarens källor.<br />
-Forska själv. 1990, s 68-81.<br />
74
Kommunala arkiv<br />
Gidlöf, Leif, Municipal Archives in the Nordie Countries.- Janus<br />
1990:2, s 68-75.<br />
Frisk, Jan, Torstensson, Lars, Göteborgs stadsarkiv- de kommunala<br />
förvaltningarnas och folkrörelsernas arkiv. - Göteborg<br />
förr och nu 23, 1990, s 83-95.<br />
Riksarkivets författningssamling. Riksarkivets allmänna råd 1990-<br />
06-27 om bevarande o.ch gallring av handlingar inom de kommunala<br />
och Iandstingskommunala fritids- och kulturområdena. -<br />
RA-FS 1990:1.- Även tryckt under titeln Bevara eller Gallra?<br />
Gallringsråd nr 3. Allmänna råd för de kommunala och landstingskommunala<br />
fritids- och kulturområdena. (Sthlm 1990).<br />
Företagsarkiv<br />
Axelsson, Håkan, Med stångjärn och spannmål i lasten. Om<br />
Strömsholms kanals historia och arkiv. - Bergslagsarkiv 2,<br />
1990, s 61-75.<br />
Bankarkiv (förvarade hos arkivinstitutioner). - Företagsminnen<br />
1990, s 85-91.<br />
Danielsson, Gustav, Dokumentbehandling över gränserna. - Al<br />
1990:2, s 10-11.<br />
Douhan, Bern t, Bruksinventering i U p p land 1989. - Bergslagsarkiv<br />
2, 1990, s 3-8.<br />
Ekengren, Bert, Bankarkiven-guldgruvor för forskare. -Företagsminnen<br />
1990, s 80-84.<br />
Körberg, Ingvar, Ett arkiv och en verksamhet som stöd för sparbankshistorisk<br />
forskning.- Företagsminnen 1990, s 72-79.<br />
Lenaoder Fällström, Anne-Marie, Företagsarkiven. - ASF 33,<br />
1990, s 59-69.<br />
Lenaoder Fällström, Anne-Marie, Skrota inte arkiven. - Al<br />
1990:1, s 5.<br />
Ohlsson, Bror-Erik, Näringslivets plats i ett kommunarkiv. - Al<br />
1990:3, s 4-5.<br />
Persson, Eva, Såarbetar jag som företagsarkivarie. -Al 1990: l,<br />
s 2-3.<br />
Åsberg, Jan, SCA:s centralarkiv-ett industriellt kulturarv.- Al<br />
1990:2, s 4-5.<br />
Folkrörelsearkiv<br />
Douhan, Bernt, HTF:s arkivprojekt. - Föreningsarkiven 36,<br />
1990, s 11-12.<br />
Folkrörelsearkivet för Uppsala län, Arkivguide 1990. (Uppsala<br />
1990).<br />
75
Hjort, Börje, Mjöl by kommuns föreningsliv. Historia och register.<br />
Norrköping 1990 (ÖLF A:s skriftserie nr 2).<br />
Sande, Berith, Folkrörelseforskning tema på seminarium. - Föreningsarkiven<br />
36, 1990, s 20-21.<br />
Söderman, Olle T AM över tiden. En tillbakablick, nuläget samt<br />
visioner för framtiden. -Perspektiv på tjänstemän 1989-1990,<br />
s 9-14.<br />
Övriga enskilda arkiv<br />
Almegård, Karin, Informationssamhällets dilemma. - DIK-forum<br />
1990:4, s 20-22. Ang tidningars dataarkiv.<br />
Axelsson, Håkan, Sjöfartsmuseets arkiv. - Göteborg förr och nu<br />
23, 1990, s 96-105.<br />
Axelsson, Yngve, lemkontorets bildsamlingar-unik resurs. -<br />
Bergsmannen 1990:2, s 43-44.<br />
Härnquist, Kerstin, Arkiv och museum för idrotten. - Folkets historia<br />
1990:3, s 38-40.<br />
Kvarnström, Gunnel, Emigrantregistret-efter 30 års verksamhet<br />
aktuellare än någonsin.- Wermlandica 1990, s 81-86.<br />
Lööf, Lars Olof, Arkivet vid Göteborgs historiska museum. -<br />
Göteborg förr och nu 23, 1990, s 74-82.<br />
Snellman, Karin, Sven Artur Svenssons bildarkiv. Unikt förvärv<br />
till Forskningsarkivet vid Umeå universitet. - Thule. Kungl<br />
Skytteanska samfundets årsbok 1990, s 133-138.<br />
Thorbech, Åsa, Bildarkivet vid Nordiska museet ur släktforskarens<br />
perspektiv.- Inte bara kyrkböcker. 1990, s 63-76.<br />
Vretblad, Gunvor, Det skrivna består. Om handskrifter och uppteckningar<br />
i Nordiska museets arkiv. Inte bara kyrkböcker.<br />
1990, s 51-62.<br />
Welander, Lars-Olof, Arbetsliv och fritid. Hur kan jag använda<br />
förenings- och företagshandling ar? - Forska själv. 1990, s<br />
98-108.<br />
Utländska arkiv. Internationellt samarbete<br />
Ehrensvärd, Ulla, Resa till Estland, Lettland, Litauen och Leningrad<br />
4-18 februari 1990. -Krigsarkivet. Interna meddelanden<br />
1990:1, s 14-25.<br />
Norberg, Erik, Arkiv och forskning i Balticum. - Krigsarkivet.<br />
Interna meddelanden 1990:1, s 26-39.<br />
Wikberg, Karin, Från sjörövardiplom till arkivutbyte. 250 år av<br />
svensk-libyska förbindelser.- NA 1990:4, s 62-64.<br />
Utbildning<br />
Matsson, Per, Förslag till utbildning av arkivtjänstemän i Sverige.<br />
- NA 1990:2-3, s 28-29.<br />
76
Utställningar<br />
Estland och Sverige. Historiska skatter. stadsarkivet i Tallin visar<br />
arkivhandlingar. Sthlm 1990.- AnmältiNA 1990:2-3, s 32-<br />
33 (Sten Körner).<br />
Från begravningsståt till bildekat En utställning om våra landskapsvapen.<br />
Riksarkivet (Sthlm) 1990. -Anmäld i NA 1990:<br />
2-3, s 41-43 (Nils Rosquist).<br />
Arkivtekniska frågor<br />
Förvara på kontor. SIS-STG Handbok 163. Sthlm 1990. ISBN<br />
91-7162-307-8. ISSN 0284-9356.<br />
Granvik, Margot, Välj rätt arkivpapper. - DIK-forum 1990:4,<br />
s 6-7.<br />
Rydberg, Sven, Papper i perspektiv. Massa- och pappersindustri i<br />
Sverige under hundra år. (Sthlm) 1990.<br />
Samuelsson, Marie Louise, Sörner, Karin, Naturligt åldrat papper.<br />
Svenska papper 1908-1988. Sthlm 1990 (FoU-projektet för<br />
papperskonservering, rapport nr 4) . ISSN 0284-5636.<br />
Sjögren, Eva, Om växter och smådjur på arkiv. - Föreningsarkiven<br />
36, s 4-5; 37, s 20-21; 38, s 22.<br />
ADB: användning och medier<br />
Björklund, Lisbeth, Problems of Knowledge Organization in an<br />
Archival Environment - KAM. By Lisbeth Björklund and<br />
Göran Kristiansson. - Advances in Knowledge Organization l,<br />
1990, s 199-205.<br />
Investigations on computer tapes for information storage at 6250<br />
bpi. Borås 1990 (SP-AR 1990:08). Översättning till engelska av<br />
SP-Rapport 1988:49.<br />
Tillägg till tidigare årsöversikter<br />
Ohlsson, Bror-Erik, Möt stadsarkivet i Eskilstuna: presentation av<br />
25-årsjubilerande stadsarkivet jämte katalog över arkivbeståndeL<br />
Eskilstuna 1989. 79 s.<br />
Villkor för ett lyckat bevarande: papper, mikrofilm, optiska skivor.<br />
Arkivkonferens i Kalmar 23-24 maj 1989 arrangerad i samarbete<br />
med Kalmar kommun, Kalmar läns landsting och Föreningen<br />
Arkivverksamma i landsting och kommun. Red: Rose<br />
Marie Deliaga och Bertil Jansson. Göteborg 1989, 86 s, (FALKrapport<br />
12).<br />
77
78<br />
Medverkande i detta nummer<br />
Helmut Backhaus, förste arkivarie, Stockholm<br />
Margareta Beckman, bibliotekarie, Stockholm<br />
Lars Björlin, arkivarie, Stockholm<br />
Per Clemensson, förste arkivarie, Göteborg<br />
Bengt Danielsson, arkivarie, Lund<br />
Lars Ericson, förste arkivarie, Stockholm<br />
Lennart Lundquist, förste arkivarie, Stockholm<br />
Sven Malmberg, förste arkivarie, Vadstena<br />
Per Matsson, förste arkivarie, Stockholm<br />
Erik Norberg, riksarkivarie, Stockholm<br />
Gunilla Nordström, arkivarie, Göteborg<br />
Stellan Norrlander, arkivchef, Stockholm<br />
Göran Samuelsson, arkivarie, Stockholm<br />
Berith Sande, arkivchef, Karlstad<br />
Alfonsas Tamulynas, vice-director<br />
of Lithuanian State Historical Archives<br />
Lars Wessman, arkivchef, Stockholm
• <<br />
l