Bilaga 2 Sjöar och vattendrag - Hagfors
Bilaga 2 Sjöar och vattendrag - Hagfors
Bilaga 2 Sjöar och vattendrag - Hagfors
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Tematiskt tillägg till ÖP 2002 <strong>Hagfors</strong> kommuns naturvårdsplan fastställd 2011-06-27 <strong>Bilaga</strong> 2 <strong>Sjöar</strong> <strong>och</strong> <strong>vattendrag</strong><br />
medförde att avkastning från Sunnemos gårdar blev sämre än vad det behövt bli. Bolagstorpare<br />
som hade gård på bolagets mark under kontrakt hade heller inte möjlighet att utföra arbete åt<br />
annan än bolaget.<br />
På 1840-talet byggdes hyttverksamheten i Sunnemo ut med gjuteri där tolv man arbetade. Man<br />
gjöt stora tunga gjutstycken till Munkfors bruk, som drogs vintertid över Skärgeshöjden, med sex<br />
hästar <strong>och</strong> upp till 150 man! Lämpligt järn till gjuteriet fick man delvis från sjömalm – denna togs<br />
upp med skrapa från timmerflotte i Lidsjön <strong>och</strong> Rådasjön. År 1842 fanns fyra sjömalmsfärjor under<br />
Sunnemohyttans hägn. 1887 nedblåstes hyttan, då bolaget flyttade verksamheten till <strong>Hagfors</strong><br />
<strong>och</strong> Munkfors.<br />
Om vi kunde förflytta oss till 1700-talet början skulle vi frapperas av hur grov <strong>och</strong> luckig skogen<br />
var – riktigt grova tallar, liknande de som vi idag kan se vid Krediten, var den vanligaste skogen.<br />
Den glesa skogen var på sina håll hårt betad av kor, får <strong>och</strong> getter (mullbete). Från 1700-talet <strong>och</strong><br />
framåt till 1900-talets början sker nyodling, gårdarna redovisar stora arealer utdikade våtmarker<br />
<strong>och</strong> nyodling genom stenbrytning på moränmarker. Mark togs upp för säterbruk – Sångessätern,<br />
Haftersbolssätern vid Buskens västra strand <strong>och</strong> många fler.<br />
Först i mitten av 1800-talet nyttjades skogen i full skala för virkesproduktion <strong>och</strong> de stora tallarna<br />
blev till skeppsmaster <strong>och</strong> sågat virke, som gick på export till Europa från Göteborg. Flottningens<br />
tid började.<br />
Området öster om Sången är sedan avfolkningen i<br />
början av 1900-talet praktiskt taget obebott. Idag<br />
finns här mycket få fritidsbosättningar inom ett så<br />
stort område som 7100 ha. Området är kuperad <strong>och</strong><br />
rik på våtmarker, sjöar <strong>och</strong> tjärnar. Flera av våtmarkerna<br />
har höga naturvärden. I nordost finns Jällsjöberg<br />
<strong>och</strong> i söder Milberget Skallberget <strong>och</strong><br />
Godåsberget, alla med flera fina nyckelbiotoper.<br />
Avsaknaden av fritidshus <strong>och</strong> fritidsbyar gör, trots<br />
skogsbilvägar <strong>och</strong> aktivt skogsbruk, att området har<br />
en stark prägel av vildmark, som även fortsätter in i<br />
Filipstads kommun. Området är i kommunens översiktsplan<br />
klassat som ”stort oexploaterat område” i<br />
enlighet med Miljöbalken 3 kap 2 § vilket innebär att<br />
”skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan<br />
påtagligt påverka områdets karaktär ”. I den nya form<br />
av äventyrsturism som utvecklas i Europa är dessa<br />
områden värdefulla som en framtida naturturismresurs.<br />
I kommunens översiktsplan står ”För att bevara<br />
områdenas vildmarkskaraktär bör man vara restriktiv<br />
med bygglov för större fritidsetableringar <strong>och</strong> vara<br />
restriktiv mot byggnation av nya skogsbilvägar i områdena.<br />
Värdekärnor i områdena bör på sikt bindas<br />
samman med korridorer genom ett landskapsekologiskt skogsbruk.”<br />
VATTENLEDER<br />
Eric Wallrings karta från 1710 visar att det fanns en väg på östra sidan av Lidsjön <strong>och</strong> Grässjön.<br />
Byarna på västra sidan kunde man då lättast nå med båt. Båttransporterna över de stora sjöarna<br />
från Sunnemo <strong>och</strong> norrut var viktiga. Med järnbåtar roddes tackjärn från Sunnemohyttan till<br />
Stjärnsfors. Järnbåtarna kallades även trälbåtar, vilket är ett namn som visar att båtarna drogs<br />
fram via land (träla betyder dra). Båtarna drogs, roddes eller seglades beroende på rådande väder<br />
eller strömförhållanden. Det var inte bara järn som transporterades över sjöarna, i slutet av<br />
1800-talet kom mycket kol <strong>och</strong> massaved från Sunnemos skogar med båt till järnverket i <strong>Hagfors</strong><br />
<strong>och</strong> massaindustrin vid Stjärnsfors. Omlastning skedde vid Sjögränd för vidare transport med<br />
järnväg söder <strong>och</strong> österut. År 1877 införskaffade bolaget en öppen ångbåt ”John Ericsson” för att<br />
bogsera lastpråmar från Stjärnsfors <strong>och</strong> Sjögränd ner till Sunnemokajen vid färjestället. John Ericsson<br />
gick på de stora sjöarna men hade mycket haverier <strong>och</strong> ersattes av en ny ångbåt år 1891<br />
som fick samma namn. Den förste skepparen på den nya ångbåten var Shäv-Lars från Åros<br />
(Råda).<br />
33/70