Flottstation på Lidingö - Lidingö stad
Flottstation på Lidingö - Lidingö stad
Flottstation på Lidingö - Lidingö stad
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Flottstation</strong>erna i <strong>Lidingö</strong> <strong>stad</strong>sarkiv<br />
Utställningen fokuserar i första hand <strong>på</strong> projekten åren 1907 -1917 eftersom det i<br />
<strong>stad</strong>sarkivet förvaras unikt och delvis nyupptäckt material rörande dem.<br />
Elfviks gårdsarkiv<br />
Köpekontrakt från 1907 i original; anteckningar som ligger till grund för uträknande<br />
av arealen; särtryck av propositionen med kartor och korrespondens, allt<br />
från 1907 samt pressklipp från 1930-1931.<br />
<strong>Lidingö</strong> Tidning<br />
Ett stort antal artiklar från 1916 och framåt.<br />
Kommunfullmäktiges protokoll<br />
Förhållandevis sparsamma noteringar, dels beroende <strong>på</strong> att all mark som var aktuell<br />
för flottstationsprojekten var i privat ägo dels för att politikerna troligtvis av<br />
högsta militära ledningen beordrats att lägga locket <strong>på</strong>.<br />
Oförtecknat material<br />
Handgjorda kartskisser som ligger till grund för de bägge <strong>Lidingö</strong>baserade projekten<br />
i 1917 års flottstationskommitté. Flera detaljerade kostnadsberäkningar för<br />
att förse Elfvikslandet med nödvändig infrastruktur som vatten, avlopp, elektricitet<br />
och järnvägsförbindelse.<br />
Text: Rolf Söderqvist, layout: Urban Johansson<br />
Ytterligare information om <strong>Lidingö</strong> <strong>stad</strong>sarkiv finns <strong>på</strong> <strong>stad</strong>ens<br />
hemsida, www.lidingo.se.<br />
Arkivet har inga fasta öppettider men kan besökas efter överenskommelse.<br />
Besöksadress: <strong>Lidingö</strong> <strong>stad</strong>shus, Stockholmsvägen 50<br />
Po<strong>stad</strong>ress: 181 82 <strong>Lidingö</strong><br />
Telefon: 731 31 45<br />
E-post: <strong>stad</strong>sarkivet@lidingo.se<br />
<strong>Flottstation</strong> <strong>på</strong> <strong>Lidingö</strong><br />
Projektet som gick <strong>på</strong> grund<br />
Faktablad av <strong>Lidingö</strong> <strong>stad</strong>sarkiv<br />
Den föreslagna flottstationen <strong>på</strong> Elfviks ägor, <strong>Lidingö</strong> 1907<br />
Ur Stockholms-Tidningen den 2 mars 1907
1907 års förslag<br />
Mellan 1907 och fram till andra världskrigets utbrott hösten 1939 fanns det långt<br />
gångna planer <strong>på</strong> att göra stora delar av <strong>Lidingö</strong> till en militär flottbas. Det område<br />
som i första hand diskuterades <strong>på</strong> regeringshåll och inom den högsta marina ledningen<br />
var Elfvikslandet, men även Södergarnsområdet och Skärsätra var <strong>på</strong> tal.<br />
Redan den 25 september 1897 hade dåvarande chefen för sjöförsvarsdepartementet<br />
undertecknat en skrivelse till riksdagen där behovet av en modern och framförallt<br />
större flottstation i Stockholms <strong>på</strong>talades. Knappt tio år senare såg det ut som om<br />
Elfvikslandet skulle bli militärområde. Att ärendet då kom upp <strong>på</strong> riksdagsnivå var<br />
föranlett av en motion i första kammaren av Knut Bohnstedt. En detaljplan med<br />
hamn- och varvsanläggning, kaserner och officersboställen inritade daterad den 8/11<br />
1906 är en av de många bilagorna till propositionen från den 22/2 1907 som kom att<br />
bilda underlag för diskussionen i riksdagens bägge kamrar. Den ägde rum den 8/5<br />
1907 och vid den <strong>på</strong>följande omröstningen förordades flottstationens byggande av<br />
första kammaren med röstsiffrorna 178 – 35, medan andra kammaren satte sig <strong>på</strong><br />
tvären med siffrorna 102 – 28. Då kamrarna inte kunnat enas förföll ärendet och flottan<br />
fick fortsätta att vara både splittrad och trångbodd <strong>på</strong> Skepps- och Kastellholmen<br />
samt Galärvarvet <strong>på</strong> Djurgården.<br />
Nämnas bör även att arealen <strong>på</strong> Elfvikslandet som flottan genom köp skulle få disponera<br />
var <strong>på</strong> 20 195 382,88 kvadratfot allt enligt siffror som uppmätts och av den<br />
uppenbarligen notoriskt noggranne lantmätaren C A Sjöberg. Dessa presenterades<br />
den 2/1 1907 och kom att ligga till grund för det köpekontrakt som Marinförvaltningens<br />
representant amiralen Ludvig Sidner förhandlat fram och som han och ägaren till<br />
Elfviks gård överstelöjtnanten (vid Svea Artilleriregemente) Albert Janse undertecknade<br />
den 16/2 1907.<br />
Detta skulle bättra <strong>på</strong> Janses redan då digra bankkonto med 2 187 961 kronor. Omräknat<br />
enligt konsumentprisindex skulle det i 2007 års penningvärde motsvara drygt<br />
98 miljoner kronor. Ett belopp som får även dagens mer spektakulära fastighetsaffärer<br />
att förblekna.<br />
1916 års förslag<br />
Nästa gång flottans utflyttning börjar diskuteras <strong>på</strong> allvar är våren 1916. De förslag<br />
som i första hand nämns är Lindarängsområdet, ungefärligen där nuvarande frihamnen<br />
är belägen mellan Siljaterminalen, Loudden, och Kaknäsområdet, alltså norra<br />
Djurgården ner över Gärdet med Djurgårdsbrunnskanalen som gräns i söder. Det<br />
som återigen sätter <strong>Lidingö</strong> <strong>på</strong> kartan som ett tänkbart alternativ är en artikel i Teknisk<br />
Tidskrift den 15 april 1916 där ingenjören P G Hörnell vid Väg och Vattenbyggnadsbyrån<br />
förordar en flytt av Stockholms hamn till södra <strong>Lidingö</strong> med en början i<br />
Skärsätra direkt efter AGA och ända bort till Mölna. Det förslaget gällde den<br />
civila godstrafiken som under inga omständigheter skulle inkräkta <strong>på</strong> de mer<br />
hemliga militära anläggningarna.<br />
Så gott som omedelbart dammades Elfviksalternativet av och även ett förslag där<br />
Södergarnsviken skulle muddras upp och i helhet förses med kajer som kunde ta<br />
emot samtidens största krigsskepp. En rolig detalj är att <strong>på</strong> samtliga bevarade kartförslag<br />
finns pansarskeppet ”Sveriges”, den så beryktade F-båten och jagaren Wrangels<br />
ankarplatser inritade.<br />
När det hela slutligen presenterades som 1917 års flottstationskommitté så fanns<br />
även ett förslag att bygga ut den befintliga anläggningen vid Galärvarvet ända fram<br />
till Beckholmen, vilken även den skulle reserveras för militära ändamål. Det kallades<br />
för ”Stockholmsförslaget” och blev i ett stort antal debattartiklar hårt kritiserat av<br />
dåtidens kulturelit eftersom både Nationalmuseum och Nordiska Museet i händelse<br />
av krig lätt skulle kunna skadas vid fientlig beskjutning. Att de människor som bodde<br />
i de närliggande bo<strong>stad</strong>shusen skulle kunna både dödas och skadas i stort antal tycks<br />
inte ha förespeglat dåtidens kulturdebattörer – eller också brydde man sig helt enkelt<br />
inte; de estetiska värdena skattades högre än människoliv.<br />
Även ett alternativ i Torsbyfjärden diskuterades. 1917 års flottstationskommittés<br />
betänkande behandlades inte av riksdagen. I och med freden 1918 och efterföljande<br />
lågkonjunktur så tycks ärendet ha ebbat ut. Nästa gång det kommer <strong>på</strong> tal är åren<br />
1929 – 1931 då Elfvik åter är aktuellt för en flottstation. Att Albert Janse fortfarande<br />
var starkt engagerad i frågan visar en omfattande samling pressklipp från ett stort<br />
antal dagstidningar som han prenumererade <strong>på</strong> genom Tidningarnas Telegrambyrå.<br />
Dessa förvaras i Elfviks gårdsarkiv i <strong>Lidingö</strong> <strong>stad</strong>sarkiv.<br />
1938 års förslag<br />
Sista gången Elfvik åter kommer <strong>på</strong> tal är 1938, året efter Albert Janses död, då<br />
arvingarna erbjuder sig att sälja ägorna till staten för 2 600 000 kronor. I 2007 års<br />
penningvärde skulle det motsvara 67 356 249 kronor.<br />
Efter freden 1945 var <strong>Lidingö</strong> aldrig mer aktuellt som flottstation; det blev Muskö<br />
och Berga som kom att hysa de enorma, till stor del underjordiska, anläggningarna.<br />
Elfvikslandet förblev tack och lov civilt och utgör numera <strong>Lidingö</strong>s största sammanhängande,<br />
och därmed populäraste grönområde.