Drömmen som blev verklighet - Saltsjön - Mälarens Båtförbund
Drömmen som blev verklighet - Saltsjön - Mälarens Båtförbund
Drömmen som blev verklighet - Saltsjön - Mälarens Båtförbund
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Vi fortsatte upp till Korfu, där jag tillbringade<br />
en stekhet dag med att dividera med en ovanligt<br />
nitisk Port Police. i grekland ska man gå till<br />
Port Police och få en stämpel varje gång man<br />
kommer till eller lämnar en hamn. jag hade<br />
slarvat lite med besöken hos Port Police emellanåt,<br />
men efter<strong>som</strong> vi räknade med att segla till<br />
italien från Korfu tänkte jag att jag borde gå dit<br />
och lik<strong>som</strong> klarera ut eller något. När den unga<br />
kvinnan gick igenom mina papper upptäckte<br />
hon att ett kvitto från förra <strong>som</strong>maren saknades.<br />
jag trodde det var betydelselöst, och hade<br />
säkert kastat det. Det verkade inte heller spela<br />
någon <strong>som</strong> helst roll för vår avfärd till italien,<br />
det handlade om att vi skulle ha våra grekiska<br />
papper i ordning. Det slutade med en bortkastad<br />
dag då jag gick den kilometerlånga sträckan<br />
mellan vår båt och Port Police fyra gånger för<br />
att hämta olika papper och sedan fick betala<br />
15 euro för ett nytt kvitto och en stämpel. Och<br />
så sa hon hela tiden ”When you come back to<br />
greece” och jag svarade ”i don’t think i will<br />
ever come back to greece”. ”Yes, yes, but when<br />
you come back to greece…”. Så där höll vi på,<br />
medan de andra åt lunch, lagade toan, hade en<br />
mekaniker ombord och badade i poolen.<br />
den stora överFarten<br />
Sedan var det dags för Överfarten. jag var jätteorolig.<br />
Vi skulle lämna trygga grekland – för<br />
vad? Maffia-italien? Sträckan över öppet vatten<br />
var bara 45 distans, men det kändes mycket. jag<br />
var orolig för båten, <strong>som</strong> det varit så mycket<br />
krångel med, och <strong>som</strong> vi faktiskt just sjösatt. jag<br />
visste att vinden och vattnet skulle vara annorlunda<br />
därute och jag kände att jag hade ett stort<br />
ansvar, inte minst för våra gäster. Hela båten<br />
var full med nya säkerhetsgrejer, <strong>som</strong> vi köpt.<br />
Det var en av få saker besiktningsmannen hade<br />
klagat på – att det inte fanns någon säkerhetsutrustning<br />
ombord. Nu hade vi raketer, satellittelefon,<br />
livflotte, flytvästar, säkerhetslinor,<br />
brandsläckare, brandfilt, trippla gPS:er och<br />
lite annat. Men det hjälpte inte mot oron. Det<br />
kändes <strong>som</strong> verkningslösa amuletter.<br />
Vid 21-tiden lämnade vi gouvia marina på<br />
Korfus östkust. Det <strong>blev</strong> snabbt mörkt och på<br />
ena sidan hade vi Korfus ljus, på andra sidan<br />
såg vi ljusen från Albanien. Vi gick norrut för<br />
att runda Korfu och sedan gå mot Santa Maria<br />
trots att piren i acciaroli var lika bred <strong>som</strong> hög,<br />
så slog några vågor över när mistralen blåste.<br />
Landskapet på korsika är storslaget. Här<br />
syns korsikas nordligaste ö i bakgrunden.<br />
di Leuca på den italienska klacken.<br />
jag gick och la mig ganska snart efter avfärd,<br />
och gick upp några timmar senare. i sittbrunnen<br />
hade Hampus vakten. Han hade järnkoll<br />
på allt. Han visade den planerade rutten på<br />
iPaden, där vi hade sjökorten, och pekade ut<br />
fyrarna, han visade vad <strong>som</strong> var ljus från båtar<br />
och vad <strong>som</strong> var fasta ljus på land. Han visste<br />
när vi skulle byta kurs och vad vi skulle byta till.<br />
jag lyssnade på vattnet <strong>som</strong> forsade mot skrovet<br />
och log igenkännande när jag såg ljusen av en<br />
fiskebåt i natten.<br />
Efter ett tag gick Hampus och la sig och<br />
Robban kom upp i sittbrunnen i stället. Nu<br />
var det jag <strong>som</strong> hade koll och visade Robban,<br />
<strong>som</strong> gjorde sin första nattsegling. Men han<br />
visade också mig något, <strong>som</strong> jag sent kommer<br />
glömma. Han pekade mot himlen och sa ”Titta,<br />
Vintergatan!”. jag visste inte vad Vintergatan<br />
var, men när jag såg det breda vita bandet med<br />
miljarders små ljus <strong>som</strong> sträckte sig över den<br />
svarta himlen förstod jag. Vackrare stjärnhimmel<br />
har jag aldrig sett.<br />
i gryningen gick jag och la mig. Då hade vi<br />
kommit ut på öppet vatten, det var motvågor<br />
58 saltsjön-mälarens båtförbund