Inledning
Inledning
Inledning
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
genast ordnar med remiss till sjukhusets minnesmottagning. I<br />
väntan på kallelse går utredningen vidare med blodprover och<br />
hjärnröntgen med datortomografi. Allt detta är normalt.<br />
Det konstateras tydlig nedsättning av Britts inlärningsförmåga,<br />
formsinne och framför allt språkliga funktioner då läkare och<br />
arbetsterapeut gör en fördjupad undersökning på minnesmottagningen.<br />
Då hon får se en rad välkända föremål kan hon<br />
endast komma på namnen på några få, trots att hon väl vet hur de<br />
används. Vid den allmänna kroppsundersökningen ter sig Britt<br />
frisk.<br />
Misstanken om att Britt har en begynnande demens på grund av<br />
tidigt debuterande Alzheimers sjukdom är stark. Ett ryggvätskeprov<br />
tas för att få säkrare grund för diagnos.<br />
Då Britt efter några veckor kommer till minnesmottagningen<br />
tillsammans med Bernt, ges beskedet att både symptomen och<br />
ryggvätskeanalyserna (Tau- protein och Beta-amyloid) stämmer<br />
med Alzheimers sjukdom och att det inte finns någon tveksamhet<br />
om diagnosen. Bernt får tårar i ögonen och vet inte vad han ska<br />
säga. Britt säger att det är skönt att äntligen få veta vad det är för<br />
fel på henne och hon hoppas att den behandling med<br />
”bromsmedicin” hon hört talas om kan sättas in.<br />
Efter muntlig och skriftlig information ordineras Britt behandling<br />
med en kolinesterashämmare (se läkemedelsbehandling).<br />
Doshöjningen sker försiktigt med tanke på Britts mag- och<br />
tarmbesvär. Britt och Bernt har flera telefonkontakter med<br />
mottagningssköterskan i samband med medicininställningen. Vid<br />
en av doshöjningarna kväll blir Britt ihållande illamående och får<br />
ont i magen, varför hon får återgå till tidigare dosering. Hon<br />
fortsätter med sina övriga läkemedel. Britt tar kontakt med sin chef<br />
och ett möte ordnas på arbetsplatsen. Britt berättar om sin sjukdom<br />
för de närmaste arbetskamraterna, med stöd av kurator och<br />
sjuksköterska från teamet på minnesmottagningen. Gensvaret gör<br />
att hon vill fortsätta ha kontakt med kamraterna, men hon gör klart<br />
att hon inte kommer att arbeta mera. Ett pensionsgrundande<br />
läkarutlåtande utfärdas av läkaren på minnesmottagningen. Under<br />
de månader som följer träffar Britt flera gånger kurator för<br />
stödjande samtal.<br />
Vid ny undersökning på minnesmottagningen, fyra månader efter<br />
insatt behandling med kolinesterashämmare, märks en tydlig<br />
förbättring av Britts funktioner. Hon talar mera flytande och har<br />
lättare att benämna saker. Har inte längre några svårigheter med<br />
klockritningstest. Britt ser spänstig ut och är brunbränd. Hon<br />
berättar om dagliga cykelturer till fritidshuset, då hon njuter av att<br />
vara. Britt har fått närmre kontakt med dottern Eva och hennes<br />
familj.<br />
8