Förfäras ej.pdf - Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
Förfäras ej.pdf - Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
Förfäras ej.pdf - Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Bilden av en katastrof<br />
Efter Estonias <strong>för</strong>lisning natten mellan den 27 <strong>och</strong> 28 september 1994 engagerades uppemot<br />
20 forskare <strong>för</strong> att studera hur katastrofen hanterades av myndigheter, medier <strong>och</strong> andra aktörer<br />
i Sverige, Estland <strong>och</strong> Finland samt hur svenskar <strong>och</strong> ester fick reda på <strong>och</strong> reagerade in<strong>för</strong> det<br />
inträffade. Studierna stöddes av myndigheter som ÖCB <strong>och</strong> Räddningsverket, medan Estlands<br />
medverkan möjliggjordes genom medel <strong>för</strong> suveränitetsstöd från det svenska Utrikesdepartementet.<br />
I antal sidor räknat var det SPF:s största forskningsprojekt. Totalt publicerades sju<br />
skrifter (Rapport 168:1-7, 1996).<br />
”Det ser verkligen illa ut” skrevs av en forskargrupp under ledning av Larsåke Larsson <strong>och</strong><br />
Stig Arne Nohrstedt. Den berörde kommunikationsproblemen mellan de ansvariga organen i<br />
Finland <strong>och</strong> Sverige under räddningen samt kontakterna mellan svenska myndigheter <strong>och</strong><br />
anhöriga efter katastrofen.<br />
Några av slutsatserna var att det borde finnas automatisk larmradio på alla fartyg som alla i<br />
besättningen kan utlösa, att räddningspersonal borde kunna bättre engelska <strong>för</strong> flernationella<br />
insatser <strong>och</strong> att det borde inrättas något slags central <strong>för</strong> krisinformation. I ”Mediernas Estonia”<br />
tog Pentti Raittila vid Tammerforsuniversitetet upp myndigheternas<br />
<strong>och</strong> massmediernas roll som informatörer i Finland. Där hade<br />
räddningsledaren Raimo Tillikainen en central roll i nyhets<strong>för</strong>medlingen<br />
<strong>och</strong> kom att upplevas som en trygg fadersfigur. Efter<br />
olyckan var finska myndigheter <strong>och</strong> journalister eniga om att ”det<br />
här skötte vi sällsynt bra”. Dock avslöjades brister, exempelvis var<br />
larmsystemet <strong>för</strong> långsamt. Trots enstaka övertramp fick även de<br />
svenska massmedierna godkänt i ”Estonia i nyheterna” av Stig<br />
Hadenius, Lowe Hedman <strong>och</strong> Kjell Nowak m.fl. De diskuterade<br />
mediernas strävan att personifiera en svårfattbar olycka genom att<br />
utnämna hjältar <strong>och</strong> skurkar <strong>och</strong> antyda en romans kring två ungdomars<br />
gemensamma kamp <strong>för</strong> livet. Historien om Kent <strong>och</strong> Sara<br />
togs upp också i ”Estonia. Bilder av en katastrof” av Gert Z Nordström m.fl., som behandlade<br />
bildspråket i mediernas rapportering. Principiellt intressanta <strong>för</strong> honom var de oavsiktliga bil-<br />
Rapporteringen av<br />
Estonia-katastrofen<br />
<strong>för</strong>anledde en stor<br />
forskningssatsning med<br />
deltagande av forskare<br />
i tre länder.<br />
Den finska rapporten<br />
(nr 168-2) hette<br />
Mediernas Estonia.<br />
Den skrevs av Pentti<br />
Raittila, forskare vid<br />
Tammerforsuniversitetet.<br />
FÖRFÄRAS EJ<br />
117