Förfäras ej.pdf - Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
Förfäras ej.pdf - Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
Förfäras ej.pdf - Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
116 FÖRFÄRAS EJ<br />
materialet att de inte var intresserade av något avvikande.<br />
Göran Stütz studerade svenskarnas mediekonsumtion utifrån en rikstäckande enkätundersökning.<br />
En av frågorna gällde hur många som följde kriget i utländsk satellit-TV.<br />
I studien ”Gulfkriget – ett mediedrama i två akter” analyserade Håkan Hvitfelt <strong>och</strong> Karin<br />
Mattsson hur några svenska medier bedömde sanningshalten i utländskt nyhetsmaterial <strong>och</strong><br />
hur de presenterade krigets parter <strong>och</strong> aktörer <strong>för</strong> den svenska publiken. Ett karakteristiskt drag<br />
i rapporteringen var personfixeringen – kriget framställdes som en personlig kamp mellan<br />
George Bush <strong>och</strong> Norman Schwarzkopf å ena sidan <strong>och</strong> Saddam Hussein å den andra.<br />
Stig Hadenius <strong>och</strong> Elisabeth Stùr tog i ”Hopp <strong>och</strong> fruktan” upp den oro som många svenskar<br />
kände <strong>för</strong> tänkbara terrordåd <strong>och</strong> som på olika sätt uppammades av de svenska massmedierna,<br />
tydligen i ambitionen att <strong>för</strong>a det avlägsna kriget närmare läsarna. Ifrågasatte någon de<br />
skräckprognoser <strong>och</strong> katastrofscenarier som släpptes ut? Vilka prognoser <strong>och</strong> analyser lämnades<br />
av de uniformerade militärer som framträdde i TV? Uppträdde de som <strong>för</strong>eträdare <strong>för</strong> det svenska<br />
<strong>för</strong>svaret eller som privatpersoner?<br />
Det kanske viktigaste resultatet av Gulf-projektet var att det visade på den stora betydelsen<br />
av källkritik <strong>och</strong> på att medierna i sin nyhetsrapportering också redovisar sina källor. Gulf-projektet<br />
blev uppmärksammat i medierna, som tog till sig dessa resultat när de rapporterade från<br />
senare krig. En jäm<strong>för</strong>else med Gulf-kriget gjordes av Stig Arne Nohrstedt, Birgitta Höijer <strong>och</strong><br />
Rune Ottosen i ”Kosovokonflikten, medierna <strong>och</strong> medlidandet” (Rapport nr 190, 2002). De<br />
menade att medierna bättrat sig, men att de svenska medierna ändå allt<strong>för</strong> mycket påverkades<br />
av NATO:s propaganda under Kosovokonflikten 1999. Författarna avslutade sin skrift bl.a.<br />
med den fromma <strong>för</strong>hoppningen: ”kanske kan krigsjournalistiken utvecklas till fredsjournalistik”.<br />
Göteborgskravallerna vid EU-mötet i juni 2001 var inte krig, men åskådarnas reaktioner<br />
på medierapporteringen hade likheter med allmänhetens reaktioner på krigsrapportering. Det<br />
skrev Ulrika Olausson i ”Vi kommer bara ihåg våldsamheterna” (Meddelande nr 161, 2002).<br />
Hon intervjuade både åskådare <strong>och</strong> aktivister <strong>och</strong> fann inte helt överraskande att deras syn på<br />
mediernas rapportering var helt olika. I allmänhet hade åskådarna <strong>för</strong>troende <strong>för</strong> polisen <strong>och</strong><br />
<strong>för</strong>ståelse <strong>för</strong> mediernas arbetssätt. Aktivisterna kritiserade däremot skarpt medierna, ”maktens<br />
megafoner”, som i deras ögon glorifierade polismakten <strong>och</strong> lämnade deras budskap i skymundan.