LÄRARHANDLEDNING Den tidiga modernismen ... - Moderna museet
LÄRARHANDLEDNING Den tidiga modernismen ... - Moderna museet
LÄRARHANDLEDNING Den tidiga modernismen ... - Moderna museet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nästa steg i utvecklingen togs av engelsmannen<br />
William Henry Fox Talbot. Inspirerad av de<br />
<strong>tidiga</strong>re upptäckterna utvecklade han ytterligare<br />
en fotografisk process i vilken en negativ bild<br />
registerars på ett genomskinligt papper. Genom<br />
att sedan projicera ljus genom den negativa bilden<br />
på ett ljuskänsligt papper kunde han framkalla en<br />
positiv bild. Detta gjorde det möjligt att från ett<br />
negativ framställa ett oändligt antal fotografier<br />
med samma motiv.<br />
I det industriella samhället såg man det som postivt<br />
att den nya tekniken var mekanisk. Fotografin<br />
uppfyllde den växande medelklassens behov<br />
av bilder. Tidigare hade de som haft råd låtit en<br />
konstnär måla sitt porträtt men det var både tidsödande<br />
och dyrt. Med den fotografiska tekniken<br />
blev det möjligt för många fler att avporträttera<br />
sig. <strong>Den</strong> långa slutartiden hos de <strong>tidiga</strong> fotografierna<br />
gjorde att de bäst lämpade sig för att avbilda<br />
stillastående föremål. Det var därför nödvändigt<br />
att den som skulle fotograferas satt helt orörlig<br />
under exponeringen. Detta, och det faktum att<br />
de allra flesta bara hade råd med en enda bild av<br />
sig själv, förklarar varför människor på <strong>tidiga</strong><br />
fotografier ser så stela och högtidliga ut. Först på<br />
1870-talet hade tekniken utvecklats så mycket att<br />
det var möjligt att fånga rörelse i bilderna.<br />
MODERNISMENS GENOMBROTT<br />
Vid seklets början uppkom en mängd olika konstriktningar.<br />
Nu skulle konsten spegla sin tid och<br />
vara rebellisk och nyskapande. De unga konstnärerna<br />
“avantgardet” experimenterade med olika<br />
sätt att uttrycka sig. Deras konst representerade<br />
en mängd olika stilar och kallas med ett gemensamt<br />
namn modernism. De revolterade mot<br />
den akademiska traditionen och konstakademiernas<br />
makt att bestämma vad som var, och inte var,<br />
god konst.<br />
Paris var fortfarande den västerländska konstens<br />
huvudstad och en konstmarknad där konstkritiker<br />
och gallerister introducerade den nya konsten<br />
växte fram. Unga konstnärer från hela Europa<br />
sökte sig dit. Där kunde de utbilda sig, träffa<br />
kollegor och ställa ut sin konst. Det blev vanligt<br />
att de organiserade sig i grupper och ordnade<br />
utställningar tillsammans. Man gav ut tidningar<br />
och skrev gemensamma programförklaringar så<br />
kallade manifest där tankarna bakom konsten pre-<br />
senterades. <strong>Den</strong> franska konstakademin förlorade<br />
inflytande och i ett försök att behålla sin makt<br />
över konsten öppnades en höstsalong för modern<br />
konst.<br />
I början av 1900-talet hade man ännu inte uppfunnit<br />
färgfotografiet och även tryckta reproduktioner<br />
av konstverk i svartvitt var exklusiva och<br />
mycket ovanliga. Ville man se ett konstverk<br />
måste man besöka det museum eller den utställning<br />
där det visades. De flesta av postimpressionisternas<br />
verk tillhörde privata samlare och<br />
hade nästan aldrig visats offentligt. Men under<br />
1900-talets först år organiserades flera separatutställningar<br />
med Cézannes, van Goghs och<br />
Gauguins målningar i Paris. Samtidens unga<br />
konstnärer besökte dessa och tog intryck av de<br />
färgstarka och uttrycksfulla målningarna.<br />
Samtidigt upptäckte många den utomeuropeiska<br />
konsten. <strong>Den</strong> hade tagits hem från kolonier och<br />
upptäcktsresor och visades nu på nya etnografiska<br />
och antropologiska museer. Dessa så kallde<br />
primitiva verk hade aldrig <strong>tidiga</strong>re uppfattats som<br />
konst, men nu gjorde de utställda maskerna och<br />
skulpturerna från Afrika, Oceanien och Sydamerika<br />
ett djupt intryck på tidens konstnärer. De<br />
lockades av att denna konst helt skilde sig från<br />
den västerlänska och upptäckte i den helt nya sätt<br />
att uttrycka sig.<br />
(Delar av texten är hämtade från läroboken Konsten i<br />
Historien, Natur & Kultur 2007 av Greta Burman)