Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
3<br />
Efter återinförandet av en fri marknad för jordbruksproduktionen vid sidan av de obligatoriska<br />
leveranserna ”till priser bestämda av marknadsläget” upphörde hungersnöden förvånansvärt<br />
fort. En stor del av stadsbefolkningen, arbetare och studenter, beordrades till landsbygden för<br />
att hjälpa till med sådden, och utsäde lämnades åter ut. Våren 1933 var många bönder alltför<br />
orkeslösa för att sköta sådden, men den goda skörd som följde medförde en snabb återhämtning,<br />
och resultatet var att det två år senare blev möjligt att helt och hållet upphöra med<br />
ransonering av födoämnen.<br />
Samtidigt med genomförandet av den första femårsplanen, industrialiseringen och kollektiviseringen,<br />
inträdde en fas av exempellöst politiskt tvångsvälde.<br />
Kollektiviseringen av miljontals bondgårdar följdes samtidigt av likvideringen av kulakerna.<br />
En kulak, som bokstavligen betyder knytnäve, är enligt sovjetrysk terminologi en<br />
”exploaterande bonde”, d. v. s. en bonde som utnyttjar andra. Det bör emellertid ihågkommas<br />
att i och med jorduppdelningen 1917 en nästan allmän utjämning av äganderätten till jorden<br />
redan hade ägt rum, och under de år som närmast föregick kollektiviseringen hade man redan<br />
gjort upp räkningen med de återstående, i västeuropeisk mening välbärgade bönderna. I<br />
Sydryssland ansågs en bonde som välmående om han ägde mer än en häst, en ko och fem<br />
hektar jord.<br />
Den stora massan av dem som likviderades gick emellertid inte att inpassa under något<br />
juridiskt begrepp, utan rekryterades huvudsakligen från två stora grupper. Den första bestod<br />
av bönder som inte hade erhållit någon ytterligare jord vid nyfördelningen utan hade lyckats<br />
att själva arbeta sig upp till en viss grad av välstånd under NEP-perioden. Den andra bestod av<br />
dem som alldeles oberoende av sin ekonomiska ställning vägrade eller tvekade att gå med på<br />
kollektiviseringen. Likvideringen av kulakerna medförde ruin för otaliga jordbrukarfamiljer. I<br />
vissa fall arresterades eller deporterades familjens alla manliga medlemmar. Vanligare var att<br />
hela familjen ”omplanterades”, d. v. s. tvingades att lämna all sin egendom, transporterades<br />
till Sibirien eller långt norr ut och tillsades göra det bästa av situationen.<br />
Medan dessa åtgärder säkrade genomförandet av partiets jordbrukspolitik trots böndernas<br />
opposition, gjorde verkställandet av en annan del av femårsplanen en samverkan med en<br />
annan befolkningsgrupp oundgänglig. Tvångsindustrialiseringen krävde en oreserverad<br />
samverkan från intelligentians sida, särskilt den tekniska sakkunskapens.<br />
Det är en i utlandet allmänt utbredd uppfattning att den ryska intelligentian helt och hållet<br />
utplånades genom oktoberrevolutionen. Detta är en fullständig missuppfattning, som har sin<br />
grund i den emigration från Ryssland som ägde rum mellan 1918 och 1922. I stort sett<br />
berördes endast jämförelsevis små kretsar inom intelligentian av emigration och ”likvidering”,<br />
nämligen adeln, godsägarna och förmögnare affärsmän, de högre ämbetsmännen, de som<br />
beklädde de högre posterna i den kyrkliga hierarkin, officerare och industriägare. Men även<br />
dessa grupper berördes endast i den mån de utövade aktivt motstånd mot revolutionen, t. ex. i<br />
inbördeskriget, eller misstänktes för att göra detta. Den största delen av intelligentian överlevde.<br />
Många förutvarande adelsmän, stora godsägare och generaler återfanns i Sovjetföretag,<br />
vanligen som kontorister, vaktmästare och dylikt.<br />
Å andra sidan åtnjöt den vetenskapliga och tekniska intelligentian, särskilt de högt kvalificerade<br />
teknikerna, från början stor respekt och den mest långtgående uppmuntran av<br />
Sovjetregimen, ehuru den i likhet med alla andra var underkastad en sträng politisk kontroll.<br />
Det oaktat var majoriteten av dessa människor allt annat än gynnsamt inställd till regimen i<br />
allmänhet och den av Stalin hållna kursen i synnerhet. Från omkring 1929 fann sig regeringen<br />
tvungen att tillgripa tvångs- och repressalieåtgärder för att omintetgöra möjligheten av t. o. m.<br />
passivt motstånd från detta håll, särskilt av ledande tekniker och ingenjörer. Ett stort antal<br />
ingenjörer som tillhörde den gamla intelligentian arresterades, och kort efter det att de hade