Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
27<br />
flera bås, som ventilerades genom små hål och i vilka en person nätt och jämnt hade tillräcklig<br />
plats att stå eller sitta. I allmänhet stoppades emellertid två eller t. o. m. tre personer in i varje<br />
bås. På fängelsejargongen kallades dessa åkdon ”svarta korpar”. I vissa fängelser placerades<br />
fångar som väntade på att förhöras eller som just skulle förflyttas eller hade förflyttats till ett<br />
annat fängelse i vad som kallades ”hundgårdar”. Dessa utgjordes av små bås, i vilka fångarna<br />
kvarhölls i timmar och t. o. m. en halv dag i sträck. Att skenbart av förbiseende under flera<br />
timmar lämnas i sådana små bås tillhörde de ”kulturella” uppmjukningsmetoderna. Fångtransporterna<br />
på järnväg försiggick i speciella s. k. Stolypinvagnar. Dessa utgjordes av vanliga<br />
passagerarvagnar med gallerförsedda fönster, i vilka upp till tolv fångar reste i en kupé.<br />
Behandlingen av fångar i de sovjetryska fängelserna varierade enormt med de olika faser som<br />
följde på revolutionen. Omedelbart efter denna fanns det en period som sammanföll med<br />
reformivern på så många andra områden och under vilken fängelserna betraktades snarare<br />
som uppfostrings- än straffanstalter. Behandlingen även av politiska fångar syns under denna<br />
tid ha varit relativt mild och civiliserad. Ordet fängelse ersattes med uttrycket ”hus för<br />
kooperativt tvångsarbete”, och ehuru man talade om ”arbetsläger”, kom uttrycket ”koncentrationsläger”<br />
i användning bland förhörsledare och fångar först efter 1933. Vi har ingen personlig<br />
erfarenhet av tiden före 1937. Under Jagoda, Jezjovs företrädare, blev behandlingen så<br />
småningom hårdare och grundades på principen att fången skulle få känna straffets stränghet i<br />
full utsträckning. De gamla uttrycken kom också åter i bruk. Dödsstraffet 8 , som tidigare<br />
officiellt betecknats som ”den strängaste åtgärden till socialt försvar”, blev nu ”det strängaste<br />
straffet”. Politiska fångar behandlades i Sovjetunionen mycket strängare än kriminella. Vi<br />
skall senare diskutera kriminalfångarnas förmånsställning. En annan olikhet i jämförelse med<br />
förhållandena i andra länder var att även bortsett från förhörsmetoderna behandlingen av<br />
fångarna var väsentligt strängare före domens avkunnande än efteråt.<br />
I och med Jezjovs utnämning infördes nya och mycket strängare fängelsebestämmelser.<br />
Utsikten från fönstren skymdes för med hjälp av fönsterluckor så att man endast kunde se ett<br />
litet stycke av himlen. Alla spel förbjöds, särskilt schack. Det fortsatte man dock att spela i<br />
ganska stor utsträckning. Fångarna knådade sina brödbitar till schackpjäser, och det fanns ett<br />
anmärkningsvärt stort antal skickliga spelare och bland dem somliga som kunde spela blint,<br />
mot vilket ingen kunde invända något. Fångarna berövades också fullständigt tillgången till<br />
böcker, utom i de två Moskvafängelserna, Lubjanka och Butyrka. Efter Berias utnämning i<br />
mitten av år 1939 blev emellertid spel och böcker åter tillåtna. Detta betydde en stor lättnad,<br />
ty fängelsebiblioteken var i allmänhet välförsedda. De innehöll inte endast ryska klassiker,<br />
utan också översättningar från utländska språk och vetenskapliga, särskilt historiska arbeten.<br />
Under Jezjovperioden var straffet för den minsta förseelse, som t. ex. innehavet av en nål,<br />
”arresten”. Denna var ett fängelse inom fängelset, i vilket det endast utportionerades hälften<br />
eller två tredjedelar av den inte särskilt bastanta normala matransonen. Man fråntogs varma<br />
kläder och tilläts att ligga bara under natten och då på stengolvet.<br />
Renligheten i cellerna varierade i hög grad i de olika fängelserna, och från plats till plats. I<br />
NKVD:s s. k. inre fängelser var den i allmänhet relativt god. Cellerna i det berömda Lubjankafängelset<br />
i Moskva kunde vad renligheten beträffar tävla med vilket ryskt eller t. o. m.<br />
europeiskt hotell som helst. Det hade parkettgolv, som fångarna höll vackert polerade. I alla<br />
fängelser i Moskva och de stora städerna i landsorten fick fångarna bada var tionde dag. Tvål<br />
utdelades i tillräckliga kvantiteter. Samtidigt desinficerades kläderna.<br />
En fullständig motsats till de inre fängelserna, särskilt till dem som fanns i Moskva, erbjöd de<br />
s. k. stora cellerna i provinsfängelserna, i synnerhet i mindre städer och byar. I dessa rådde<br />
8 Det avskaffades den 26 maj 1947 men återinfördes den 1 januari 1950.