Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Stalinismen kastar masken. Utrensningen i ... - Marxistarkiv
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
17<br />
detta lade sig stormen snabbt. Arresteringarna blev färre och färre, och den mara av fruktan<br />
som hållit folket i sitt grepp gjorde sig så småningom mindre gällande. Regeringen måste ha<br />
insett att det skulle leda till fullkomlig katastrof om den ytterligare fortsatte på den väg man<br />
slagit in på. I början av år 1939 försvann Jezjov från den politiska scenen lika plötsligt som<br />
han hade uppenbarat sig. Han efterträddes av Beria, en av Stalins närmaste medarbetare och i<br />
likhet med denne georgier. Folket var övertygat om att ett nytt skede hade inletts. Fångar<br />
frigavs i tusental, och många återfick sina gamla poster eller t. o. m. befordrades. Det är svårt<br />
att uppskatta procentuellt hur många som frigavs. Av fångarna från den bildade klassen, som<br />
vi känner bäst till, kan det ha varit fråga om någonting mellan 10 och 15 %, inräknat<br />
majoriteten av dem som ännu inte hade dömts.<br />
För första gången talades det i pressen om missbruk beträffande NKVD:s förhörsmetoder.<br />
Dessa tillskrevs sabotörer, kontrarevolutionärer och fascistiska element inom NKVD.<br />
Resultatet var att offentliga rättegångar med förhörsledare hölls på många platser, och vid<br />
dessa beskrev vittnen de tvångsmetoder som använts för att få fram skenbekännelser. En del<br />
av dem som med stor beredvillighet hade stått till tjänst med de offentliga angivelser och<br />
anklagelser, som med sådant eftertryck hade begärts av dem av myndigheterna ställdes också<br />
inför rätta.<br />
Omläggningen av NKVD:s kontrollmetoder och förnyelsen av dess personal medförde endast<br />
en mildring av systemet och inte någon genomgripande förändring av NKVD:s struktur eller<br />
den roll som organisationen hade att spela. Många av dem som frigivits och återinsatts på sina<br />
poster arresterades åter när kriget utbröt och försvann för alltid, ehuru deras förhörsledare<br />
under tiden hade arresterats. Vi skall senare ge ett exempel härpå.<br />
IV. Förhör<br />
De som arresterades isolerades fullständigt från yttervärlden, och allt som hörde samman med<br />
NKVD höljdes i dunkel. De som hade återvunnit sin frihet talade inte om sina erfarenheter<br />
från fängelset, inte ens med sina närmaste vänner, emedan NKVD hade varnat dem för att<br />
göra det. Men i begynnelsen av Jezjovperioden hade rykten börjat sippra ut till befolkningen<br />
att de bekännelser som citerades vid prorabotka-mötena och kunde åhöras vid uppvisningsrättegångarna<br />
hade utpressats genom misshandel, prygel och hot. Hela bostadskvarter runt<br />
NKVD:s byggnader och fängelser rensades från utlänningar och andra för vilka det fanns<br />
speciella anledningar att dölja vad som pågick. Ty natt efter natt kunde fångarnas skrik från<br />
förhörscellerna höras.<br />
Alla politiska arresteringar gjordes med stöd av en regelrätt häktningsorder, som undertecknats<br />
av en statsjurist. De verkställdes vanligen under natten i hemmen. Det inträffade<br />
dock inte sällan att människor arresterades på arbetet eller på gatan, eller att de uppkallades<br />
till NKVD för att avge någon förklaring och sedan aldrig återvände. Åtalet grundades<br />
vanligtvis på artikel 58 i den ryska strafflagen eller motsvarande artikel i någon annan<br />
Sovjetrepubliks straff lag. Denna artikel, som är den enda politiska i lagsamlingen, består av<br />
omkring fjorton paragrafer, av vilka vi här endast behöver nämna paragraf I om högförräderi,<br />
II om väpnat uppror, VI om spionage, VII om sabotage, VIII om terror, X om kontrarevolutionär<br />
propaganda och XI om förbindelse med en kontrarevolutionär organisation.<br />
Arresteringen följdes – efter en period som kunde vara från några dagar till ett år – av det<br />
första förhöret. Enligt bestämmelserna skulle detta äga rum inom tio dagar. Varje fånge<br />
isolerades omsorgsfullt från de medfångar som kände honom. Rådgörande med en försvarsadvokat<br />
fick inte förekomma, och i de allra flesta fall medgavs inte någon form av försvar.<br />
När en försvarsadvokat tilläts, var hans roll endast formell. Domarkåren tog inte någon<br />
märkbar del i vare sig den anklagades arrestering eller hans öde. Listor över dem som skulle