Vändpunkt i Kina - Marxistarkiv
Vändpunkt i Kina - Marxistarkiv
Vändpunkt i Kina - Marxistarkiv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
55<br />
<strong>Kina</strong> nu betraktas som nationella rikedomar. Folkmelodier som länge varit begravna har nu<br />
återuppstått tack vare ”Forskningssällskapet för folkmusik”. Det fanns praktiskt taget ingen<br />
skriven musik i hela <strong>Kina</strong> innan forskningssällskapet började sitt arbete. Som på så många<br />
andra områden måste arbetet börja från grunden och till och med under grunden. Förr i tiden<br />
vidarebefordrades folksånger och till och med arior i klassiska kinesiska operor från mun till<br />
mun. Forskningsgrupperna hämtade fram melodierna från lokala skådespelare och spelmän,<br />
oftast från bönderna själva. Melodierna skrivs ner och arkiveras omsorgsfullt som dyrbarheter.<br />
Enbart i norra Shansi samlades över två tusen melodier in och arkiverades i forskningsbiblioteken.<br />
När en författare arbetar på en ny opera eller film kan han gå till biblioteken<br />
och få melodier spelade eller sjungna tills han får tag i dem som närmast uttrycker de känslor<br />
och den atmosfär han vill ha. Dem han väljer ut bearbetas sedan för solin, kör eller orkester av<br />
kompositörerna. ”Av det gamla skapar vi det nya”, sade ordförande Mao och det har sin tillämpning<br />
likaväl inom musiken som i drama och litteratur. De vackra melodierna i ”Bai Manu”,<br />
som vi talat om tidigare, hade alla samlats in av forskningssällskapen i de byar där den<br />
vithåriga flickan hade levat.<br />
Folkmusiken hade inte populariserats tidigare i <strong>Kina</strong> utom i de områden som kontrollerades<br />
av Åttonde linjearmén. Eftersom sångare och spelmän betraktades som samhällets lägsta<br />
drägg var det endast i de områden där de nationella minoriteterna var parias i alla fall, som<br />
folkmusiken och folkdanserna utvecklades i masskala. De nationella minoriteterna utgör nu en<br />
rik och livskraftig källa för sång och dans och deras talanger uppmuntras på alla sätt av<br />
Folkregeringen.<br />
Åttonde linjearmén var den första i <strong>Kina</strong> som satte upp dans- och musikgrupper i sina<br />
förband. I byarna i norra <strong>Kina</strong> fanns en gammal traditionsrik dans och musik som kallades<br />
”yang ko”. ”Yang ko” betyder ”de första gröna skotten” och den sjöngs och dansades när de<br />
första gröna sädesbroddarna stack upp ur den snötäckta jorden tidigt på våren. Den kunde<br />
utföras även vid skördetiden. Åttonde linjearmén utvecklade den genom att skapa de berömda<br />
”yang ko”-trupperna som följde tätt i hälarna på armén in i nyligen befriade byar och städer<br />
och gav strålande föreställningar för den lokala befolkningen och sjöng traktens melodier med<br />
revolutionära ord. De samlade nya ”yang ko”-melodier allt eftersom de förflyttade sig från<br />
plats till plats och använde melodier och danser för att framställa alla möjliga verksamheter,<br />
från plöjning och skördearbete till nätdragning och minutläggning och nedkämpande av<br />
japanska inkräktare.<br />
Nyligen har kompositörer och musikforskare gjort en översyn av hela den kinesiska musiken,<br />
inklusive den klassiska operan. En av de största svårigheterna har åter varit frånvaron av<br />
noter. I den kinesiska operan bildar inte dramat och musiken ett integrerande helt. Samma<br />
drama kan spelas med ett dussin olika musiksättningar, beroende på vederbörande skådespelares<br />
tycken och talang. Det finns ett standardlager av populära operaarior som uttrycker<br />
olika känslor. Där är hjältearian, arian om den sonliga pieteten, om hustruns underdånighet,<br />
om den grymme despoten, den gode kejsaren, arior som uttrycker sorg vid en väns död och<br />
liknande teman, välkända för de kinesiska operabesökarna. Skådespelaren kan ta vad han<br />
tycker om ur denna repertoar för den opera han medverkar i, så länge han uttrycker de<br />
korrekta känslorna. Och han kan, när han vill, introducera sina egna variationer på originalmelodin,<br />
som ackompanjörerna gör sitt bästa att följa. Berömda artister har sina egna<br />
ackompanjatörer – vanligtvis på fiol och trumma – som är experter på att följa de mest invecklade<br />
variationer. Allt spelas på gehör och förste ackompanjatören följer sångaren, medan<br />
de andra följer ackompanjatören. Mellan verserna slås gonggonger med varierande styrka och