Vändpunkt i Kina - Marxistarkiv
Vändpunkt i Kina - Marxistarkiv
Vändpunkt i Kina - Marxistarkiv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
27<br />
åtgärder infördes för första gången. Gruvarbetarna valde 66 ombud för säkerhetstjänsten som<br />
fick specialutbildning. Elektrisk belysning i gångarna, Edisons säkerhetslampor för varje<br />
gruvarbetare, ventilation och luftkonditionering, gasundersökning innan gruvarbetarna fick gå<br />
ner i schakten, lektioner och demonstrationer övertygade så småningom gruvarbetarna om att<br />
Lao Ching-je var en bedragare. De kastade ut honom.<br />
När Lo Yung-chin hade badat i det nybyggda badrummet vid gruvöppningen – det finns<br />
badhus vid alla fyra gruvorna i Feng Feng – fick han tid att prata med mig. En vecka tidigare<br />
hade han slagit alla rekord i <strong>Kina</strong> genom att bryta 253,4 ton kol på ett 7 tim. 20 min:s skift.<br />
Han är en massiv man och såg dubbelt så massiv ut i den tjocka, vadderade svarta uniform<br />
som gruvarbetarna använder. Varför ville han slå rekord? Det blev snart klart.<br />
Lo Yung-ehin härstammade från en gruvarbetarfamilj. Hans farfar började arbeta i Feng Fenggruvorna<br />
vid tretton års ålder. Hans far och hans två äldre bröder arbetade också där. Lo själv<br />
började arbeta som vagnkörare vid tolv års ålder. Varken han eller hans bröder hade någon<br />
skolutbildning. När han var arton år hade han just börjat arbeta som kolbrytare då japanerna<br />
kom. De slog nästan ihjäl honom därför att han protesterade när de lät honom börja vid<br />
kolvagnarna igen i stället för att låta honom fortsätta med kolbrytningen. Han fick några<br />
sojabönsfoderkakor om dagen att äta och för sin lön kunde han köpa ett och ett halvt skålpund<br />
ris var fjortonde dag. Han blev slagen av japanerna, av marionettförmannen och av de brutala<br />
”bossarna” som var japanska agenter. Dessa skaffade arbetskraft och tog för sig en stor<br />
procent till och med av den eländiga lön Lo fick. Gruvarbetarna började äta kolstybb för att<br />
försöka lindra hungersmärtorna. Sedan började de dö och bossarna kastade deras kroppar i<br />
gruvhålan. ”En dag”, sade Lo, ”föll min arbetskamrat omkull av utmattning. Han kämpade sig<br />
upp på fötter igen men föll åter. Bossen tog upp honom och kastade honom levande i ett<br />
schakt till liken därnere.” Los egen far dog av svält. Han var bara femtio år men utsliten av<br />
slavarbetet och svältkosten.<br />
Lo visste ingenting om politisk teori. Han visste inte mycket mer om kommunisterna än att<br />
gerillaförband ibland kom ner till gruvorna från Tai Hanbergen och kidnappade eller skrämde<br />
de brutalaste ”bossarna” och förmännen. ”Och jag visste att de var emot att arbetarna blev<br />
slagna”, tillade han. Då och då brukade gruvarbetare försvinna och förena sig med gerillastyrkorna.<br />
En gång kom några gruvarbetare med en grupp gerillasoldater med bakbundna<br />
händer. De berättade för den japanska vakten vid gruvporten att de hade tagit dem tillfånga.<br />
Några minuter senare var gerillasoldaterna fria. De hade fått fram sina pistoler och klarat av<br />
de åtta japanska vakterna. Gerillasoldaterna, de japanska fångarna och de gruvarbetare som<br />
hade planlagt kuppen försvann tillbaka till bergen.<br />
Efter åtta års obeskrivligt elände för gruvarbetarna gav sig japanerna iväg och Befrielsearmén<br />
kom och övertog Feng Feng. Officerarna visste mycket om hur man slogs med japanerna och<br />
samarbetade med bönderna men föga om hur man sköter gruvor och fabriker. De började lära<br />
sig av arbetarna och införde anständig arbetstid och ordentlig mat. Men det dröjde inte länge<br />
innan Kuomintang angrep distriktet. Arbetarna transporterade varje maskindel som kunde<br />
skuvas lös, inklusive generatorerna, på sina ryggar och i handkärror upp till bergen. Gruvorna<br />
sattes under vatten och Kuomintang lyckades inte få ut ett enda ton kol ur gruvorna. Senare<br />
jagades de bort och gruvarbetarna kom tillbaka.<br />
Ordförande Maos tre principer för den industriella utvecklingen genomfördes. De var: 1. Att<br />
bilda demokratiska fackföreningar och etablera största möjliga samarbete mellan<br />
kommunistiska partiet, fackföreningarna och ungdomsorganisationerna. 2. Att få fram det<br />
maximala antalet funktionärer ur arbetarleden. 3. Sedan produktionen stegrats måste