Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Fjärde delen<br />
97<br />
Män och kvinnor vid fronten<br />
16-25 september.<br />
Äntligen, äntligen ... I söndags åtta dagar sedan sammankallade Palgunov en presskonferens<br />
— bara åtta eller nio hade inbjudits. ”I morgon får ni resa till fronten”, sade han. ”Ni måste ta<br />
med er rikligt med varma kläder och höga vattentäta stövlar och om möjligt galoscher — men<br />
minsta möjliga bagage. Bilarna är mycket små; det går inte att kuska omkring på våra<br />
landsvägar i lyxvagnar, som ni förstår. Men glöm inte de varma kläderna; i morgon natt får ni<br />
ligga på ett hotell någorlunda bekvämt, men sedan kan det hända att ni får tillbringa en och<br />
annan natt i bilarna ... Och avfärd härifrån 7.45 på morgonen — på slaget 7.45. Tala inte om<br />
saken dessförinnan; vi kan inte ta med alla som råkar inneha ett legitimationskort.”<br />
Jag gav mig iväg till det stora varuhuset Mostorg vid Petrovka (ägdes det inte en gång i tiden<br />
av två skottar Muir och Merrilees?) för att söka uppbringa ett par galoscher. ”Beklagar, vi har<br />
bara damgaloscher.” Jag gick på försök till en annan butik — vid Gorkijgatan. ”Beklagar,<br />
bara barngaloscher kvar.” Det var ingenting att göra åt saken; jag beslöt ta med ett extra par<br />
skodon. Och min hundskinnspäls — den skulle bli bra till sovsäck. Och den gamla<br />
stålhjälmen — inte för att den hade nämnvärd utsikt att komma till användning, men den är<br />
det enda militära plagg som vi stackars civila äga. Gasmasken skulle jag i alla fall slippa att<br />
släpa med mig.<br />
Kl. 7.30 var naturligtvis mycket för tidigt att störa Mischa; han tycker inte om att börja dagen<br />
före kl. 11. Med sportpälsen över armen, stålhjälm och en skrivmaskin i fodral i stället för<br />
resväska tog jag spårvagnen till Stretenka och gick därifrån till Narkomindeln. Det var en<br />
kylig grå morgon med en aning höst i luften. Utanför Narkomindeln stodo fyra eller fem små<br />
fyrsitsiga bilar, närmast liknande Austin Baby, den ena målad i khakifärg och samtliga av rysk<br />
tillverkning. Det är anmärkningsvärt att ryssarna under de senaste tio åren byggt upp en<br />
betydande bilindustri — nästan bokstavligen av intet. Särskilt de tusentals lastbilarna verka<br />
imponerande.<br />
Omkring kl. 7.55 voro alla samlade, den skäggige gamle Cholerton och Philip Jordan i sin<br />
gamla <strong>krig</strong>skorrespondentuniform, Vernon Bartlett och Wally Caroll, prydlig och godmodig<br />
som alltid, samt Charlotte Haldane med baskern på ena örat, lille Cassidy och Sulzberger, alla<br />
sportklädda, och Steele från Chicago Daily News och herrskapet Caldwell-Bourke-White med<br />
kameror och allt. Och så var det ryssarna — den sympatiske översten med pincené på näsan<br />
— senare fick jag veta att han heter Baltin — samt en lång mörk ståtlig politisk kommissarie i<br />
trettioårsåldern men med den höga rangen av brigadkommissarie, vilket tydligen motsvarar<br />
generallöjtnant. Han såg rätt stram och bister ut. Och så till sist censorn Anurov.<br />
Som var att vänta slogo vi in på stora Mozjaiskvägen. Tidningarna hade talat mycket om den<br />
ryska motoffensiven sydöst om Smolensk; striden hade pågått en månad. Ryssarna hade<br />
pressat tillbaka tyskarna tio till femton kilometer utefter en front av hundra kilometer eller<br />
mera och hade krossat åtta tyska divisioner. Många byar och åtminstone en tämligen<br />
betydande stad, Jelnja, hade återtagits. ”Är det till Jelnja vi är på väg?” frågade jag<br />
chauffören. ”Ja”, svarade han, ”men inte raka vägen, och jag tror vi ska tillbringa första natten<br />
i Vjazma.” Vjazma kände jag från barndomen som ett ställe där de bakade pepparkakor —<br />
med sockerglasyr på. — Viasemnskie pryaniki ... De såldes på Verba — den bekanta<br />
palmsöndagsmarknaden, som var alla skolbarns förtjusning ... Men i juli hade Vjazma börjat