Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
77<br />
hade naturligtvis inte den blekaste aning om saken utan sutto bara och fnittrade. Kamrat Rusin<br />
fyllde ideligen på deras glas och kallade den ene av dem, vars namn är Kuga för ”Tugg”,<br />
vilket betyder ”berusad” på ryska. Och Raikoms sekreterare, som mot slutet av måltiden blev<br />
en smula uppsluppen, sade till mig: ”Kom, så hänger vi japanerna. De är naturligtvis<br />
ingenting annat än tyska spioner.” Jag sade, att jag delade hans åsikt, men att ett dylikt<br />
behandlingssätt skulle åstadkomma diplomatiska förvecklingar. Han vände sig till japanerna<br />
och frågade: ”Säg nu rent ut, om ni gillar tyskarnas anfall på <strong>Ryssland</strong>?” Och japanerna<br />
fnissade och drogo in andan med ett väsande ljud. Den ene av dem hade under tiden verkligen<br />
hunnit bli ganska berusad, och när vi efter måltiden gingo för att se den prisbelönta<br />
avelstjuren, tog Kojemiakov honom under den ena armen och jag honom under den andra, och<br />
vi ledde honom med oss. Vi beundrade tjuren och japanen utbrast på förfärlig ryska: ”En<br />
sådan präktig ko — och så mycket mjölk hon måste ge!”<br />
Senare gingo vi till kollektivets kontor, där diagram över arbetstimmar och produktion och<br />
meritförteckningar hängde på väggarna och därifrån till skolbiblioteket och sjukstugan. Sedan<br />
återvände vi till bilarna, som väntade på landsvägen. Det doftade av nyslaget hö, och<br />
sommarkvällen var underbart vacker. En skara barn, som hade badat i floden, vinkade åt oss<br />
med sina brokiga handdukar. Det var svårt att föreställa sig att inte så många mil därifrån<br />
andra liknande lantgårdar, frukten av många års mödor och försakelser, bombades, brändes<br />
och förstördes av fienden.<br />
Jag åkte tillbaka med Kojemiakov. Han är en riktigt trevlig människa. Vad skenet kan bedra,<br />
särskilt i detta land! Jag trodde inte, att denne ovanligt vackre unge man var på minsta sätt<br />
mänsklig, när jag såg honom första gången. Tvärtom ansåg jag honom vara järnhård. Det<br />
kanske han är, men han är mänsklig i alla fall. Han är intelligent, talar engelska mycket bra<br />
och har varit bosatt i Bortre Orienten. Jag antar att han är en bra typ för Stalinregimens<br />
tjänstemän, mycket samvetsgrann och arbetsam. Han är ganska beläst och härstammar nog ej<br />
direkt från proletärkretsar. I ett annat land skulle man hålla denne prydlige, väluppfostrade<br />
unge man för sonen till en välbärgad far.<br />
Medan vi körde tillbaka till Moskva talade han om hur han brukade tillbringa sina långa<br />
semestrar före <strong>krig</strong>sutbrottet. ”Man kan leva livet i Moskva”, sade han. ”Jag brukade<br />
vanligtvis använda de första fjorton dagarna av min semester till att riktigt roa mig i Moskva<br />
— gick på teatrar, konserter och bjudningar; och sedan reste jag till Kaukasus för att ”ta igen<br />
mig”. Det finns några utmärkta sanatorier i Sotchi och baden i Svarta Havet äro underbara.<br />
Jag brukade ta min hustru och barnen med mig och vi hade det härligt.” Sedan talade vi om<br />
Kaukasus och det romantiska Kislovodsk och citerade Lermontov. Våra dagars unga ryssar<br />
känna precis på samma romantiska sätt för Kislovodsk och Kaukasus som jag gjorde i min<br />
ungdom. Dessutom är det ju Stalins hemland. De underlåta aldrig att betona den stora<br />
utveckling, som städer som Tiflis och Erivan ha undergått under sovjetregimen. Förr var<br />
Erivan en romantisk småstad; nu är det Armeniens huvudstad och har breda avenyer och stora<br />
huskomplex av järn och cement.<br />
Torsdagen den 21 augusti.<br />
Vorosjilovs vädjan till Leningrads befolkning visar, hur allvarlig situationen där är. ”Fienden<br />
står framför våra portar”, heter det. ”Resen Eder som en man; lären Eder att bruka gevär, kulsprutegevär<br />
och handgranater. Detta är revolutionens vagga; de fabriker vi ha byggt, de<br />
ståtliga byggnader vi ha uppfört och de vackra parker vi ha anlagt skola ej falla i fiendens<br />
händer.” Varför så betona Leningrads revolutionära storhet? Varför ej nämna ett ord om dess<br />
storhet som en stad, som i tvåhundra år har spritt civilisation och som aldrig ”har legat vid en