Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
63<br />
polsk interventionalist”. Historien, som skrivits av tre eller fyra professorer, utgöres av ett<br />
stort band på mer än sexhundra sidor; typografien är vårdad, och boken innehåller även några<br />
kartor samt kostar endast sex rubel — ungefär tre shilling. Det kan man säga är att<br />
understödja undervisningen. I förbigående sagt öppnades skolorna och universiteten den 1<br />
september för läsåret 1941-42. I år kommer militärutbildning att intaga en framstående plats<br />
på schemat. Eftersom en hel del barn ha blivit evakuerade från Moskva och många unga män<br />
tjänstgöra i armén, kommer elevantalet att bli betydligt mindre än vanligt såväl vid<br />
universiteten som vid skolorna. Men det är ett glädjande bevis på optimismen att alla dessa<br />
förberedelser på undervisningens område ha gjorts för ett helt år framåt här i Moskva!<br />
Den 8 augusti (på eftermiddagen).<br />
Några ganska allvarliga luftanfall ha under de senaste dagarna ägt rum mot fabrikssamhällena<br />
i Moskvas utkanter och i dag fingo några av oss göra ett besök vid den berömda Stalin-Motorfabriken<br />
i sydöstra delen av Moskva. Jag åkte dit i Philips bil. Meningen med besöket var, att<br />
vi skulle dementera tyskarnas påstående, att Stalinfabrikerna hade blivit förstörda. (Jag tror att<br />
den engelska taktiken vid sådana tillfällen är bättre; om tyskarna inbilla sig, att de verkligen<br />
ha förstört något, varför då dementera det? Det kanske bara uppmuntrar dem att komma tillbaka.)<br />
Stalinfabrikerna äro en väldig anläggning, uppförd efter mönster av Fordfabrikerna och<br />
ungefär dubbelt så stor som Renaultfabrikerna i Paris. Många fönsterrutor i fabriken voro<br />
krossade. Först förde man( oss till direktörens kontor. Direktören visade sig vara en typisk<br />
partiman; han var en liten karl med stora mustascher och såg ut att vara otroligt seg. På sitt<br />
kortklippta huvud bar han en kalott. På hans skrivbord stodo flera brandbomber uppradade.<br />
”Våra arbetare äro mycket modiga”, sade han, ”verkligen mycket modiga; inte en enda bland<br />
dem har försökt smita undan. Inte någon av våra brandvakter lämnar någonsin sin post ens när<br />
det kommer sprängbomber. Det har fallit ner många sprängbomber här och brandbomberna<br />
bara dröser ner.” Han förde oss omkring i fabriken. ”Det där träskjulet, som är den enda<br />
byggningen av trä på hela området, träffades härom natten av tjugo brandbomber, och våra<br />
arbetare släckte varenda en ... Det fälldes också några oljebomber — stora bjässar, som voro<br />
en meter långa. Men vårt folk har lärt sig att handskas med alla slags bomber — till och med<br />
sprängbomber ...” Han överdrev nog en smula, men i alla fall ... Det verkade inte, som om<br />
många sprängbomber hade fallit ned inom fabriksområdet, men alldeles i närheten syntes spår<br />
av skadegörelse och explosionerna hade åstadkommit en hel del mindre skador. Vi fingo ej<br />
tillfälle att träffa några av brandpatrullen. Direktören förde oss genom fyra väldiga verkstäder,<br />
där vi fingo se de olika faserna i massproduktionen av person- och lastbilar. Mest imponerande<br />
voro den första och den sista. Först kommo vi in i en väldig smedja med dånande ugnar<br />
och larmande, dunkande pressar, i vilka stora stycken glädande järn bearbetades. Luften var<br />
fylld av ett regn av gnistor. Åtta timmars arbetsdag — jag skulle ej ha kunnat härda ut mer än<br />
ett par timmar i detta inferno. De halvnakna arbetarna, vi sågo i det röda ljuset från ugnarna,<br />
voro som skuggor, och de voro alltför upptagna av vad de hade för händer för att ägna oss<br />
någon uppmärksamhet. Det var ungefär likadant i de andra avdelningarna, där de större<br />
bildelarna avslutades och de mindre monterades ihop. Alla arbetade flitigt och tycktes ha<br />
bråttom, men voro fullständigt ointresserade av vad som hände omkring dem. Såväl de<br />
manliga som de kvinnliga arbetarna verkade mycket kunniga i sina stycken. Överallt voro<br />
meritlistor och förteckningar över frivilliga rekordteckningar på <strong>krig</strong>slånet uppsatta. Henry<br />
Shapiro, som har varit bosatt i Moskva några år berättade senare för mig, att förr i tiden<br />
besökare i en rysk fabrik väckte stor uppståndelse. Arbetarna brukade skocka sig kring dem