Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
53<br />
Eftersom vi inte kunde begagna bilen beslöt jag mig för att taga en dags ledighet och för en<br />
gångs skull komma ifrån Narkomindeln, Metropole och den gamla vanliga slentrianen. Jag<br />
tog linje 24 vid Pokrovka; den går till en plats vid namn Baumanskaja Zastava, som ligger<br />
någonstans i östlig riktning från staden. Under färden dit lade jag åter märke till, vilken<br />
underlig blandning av gammalt och nytt Moskva är — en stad i vardande. Först gick<br />
spårvagnen ned för Marxgatan, som verkade mycket intetsägande och tycktes datera sig från<br />
1860-talet; sedan kommo vi genom ett alldeles nytt kvarter med stora, prydliga arbetarekaserner;<br />
därpå körde vi en sträcka på närmare en och en halv kilometer, där det endast fanns<br />
låga trähus, vilka sågo ut som på kopparstick från början av 1800-talet. De små husen kunde<br />
mycket väl ha funnits där före 1812. I närheten av ändstationen kommo vi åter till ett alldeles<br />
nytt kvarter. På ömse sidor om en bred aveny reste sig huskomplex på nio och tio våningar,<br />
med planterade gårdar och små springbrunnar mellan husen. Här funnos arbetarklubbar,<br />
kooperativa livsmedelsaffärer och en stor biograf, där man spelade en Chapaievfilm och<br />
visade en journal; dessutom en stor boklåda, där det såldes massor av böcker och broschyrer<br />
om Det andra fosterländska <strong>krig</strong>et och Kvinnornas uppgift i <strong>krig</strong>stid; i skyltfönstren stodo<br />
byster av Lenin och Stalin. Det fanns mycket folk på avenyn, särskilt kring tidningsståndet,<br />
där människorna stodo och läste Pravda. De sågo belåtna — eller rättare sagt, inte<br />
missbelåtna ut. Här och var hade några fönsterrutor krossats av lufttrycket under räden, men<br />
eljest såg man mycket få spår av skadegörelse. Ej heller några större eldsvådor hade uppstått.<br />
Jag flanerade omkring i denna nya del av Moskva. Ryssarna ha verkligen lyckats bygga upp<br />
något; kanske till ett högt — ett alltför högt pris — men det finns i alla fall där.<br />
Jag tog en annan spårvägslinje för att fara tillbaka. Den gick genom en gammal del av<br />
Moskva, uteslutande bebyggd med trähus. Några av dem voro helt eller delvis nedbrända;<br />
brandpatrullerna måste ha gjort förtvivlade ansträngningar för att rädda det som kunde räddas.<br />
Jag antar, att man skulle ha låtit dem brinna ned i England. Mitt emot mig i spårvagnen satt en<br />
liten rödhårig pojke med ansiktet fullt av fräknar och en liten röd uppnäsa; han var klädd i<br />
lappade svarta byxor och hade ett bälte med skolspänne och en flottig mössa på huvudet. Jag<br />
lämnade femton kopek till den kvinnliga konduktören. Hon frågade mig, var jag skulle stiga<br />
av; det hade jag ingen aning om. Lyckligtvis frågade någon efter Kalugavägen, och när hon<br />
otåligt sade: ”Varför svarar ni inte?” röt jag: ”Hörde ni inte, att jag sade Kalugavägen?” Här i<br />
Moskva äro människorna mycket misstänksamma mot alla, som inte hitta i staden. Spårvagnen<br />
gick längs en gata, som hette Chaussée Entusiastov. Deras gatunamn äro ofta absurda.<br />
Häromdagen, till exempel, i trådbussen, rådde någon mig att stiga av vid Bezbozhny Pereulok<br />
— Den Gudlösa gränden ... Jag hade ingen aning om, vart spårvagnen egentligen gick, förrän<br />
vi foro över floden; långt borta i väster fick jag syn på Kremls gyllene kupoler. Slutligen steg<br />
jag av vid en järnvägsstation. Den hette Paveletzkijstationen. Byggnaden var målad i ljusblått<br />
och vitt; ursprungligen hette stationen Saratovstationen. Utanför stod en mängd människor,<br />
som antagligen skulle fara till Volga. Jag steg av och träffade äntligen på min gamla vän,<br />
spårvagn A, med vilken jag åkte tillbaka till Pokrovka. En stor bomb måste ha fallit ned på<br />
Moskvakajen — alla fönsterrutorna i ett sjuvåningskomplex voro krossade — och man såg<br />
spår av skadegörelse runt omkring, men inget hus hade rasat. Bomben hade antagligen fallit<br />
ned på gatan och bombhålet hade blivit igenfyllt. Det är utmärkt, att gatorna äro så breda;<br />
hälften av bomberna ödslas bort till ingen nytta.<br />
Jag har lagt märke till, att de nya anslagen beträffande eldsläckning innehålla, att man skall<br />
använda sand vid släckning av brandbomber. Det är verkligen att lära av erfarenheten!<br />
Men jag måste säga, att brandkårerna, trots alla fel, som vidlåda organisationen, arbeta bättre