Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
42<br />
blivit taget, ehuru tyskarna påstodo motsatsen. ”Naturligtvis vill jag inte komma med några<br />
förutsägelser”, sade han, ”men situationen har förbättrats betydligt under de senaste dagarna.”<br />
Han trodde inte heller, att Leningrad var allvarligt hotat; tyskarna hade blivit hejdade vid<br />
Pskov, och finnarna hade ej heller gjort stora framsteg på Karelska näset eller vid Ladoga<br />
(ehuru den ryska kommunikon i dag för första gången talar om pågående strider ”i trakten av<br />
Petrosa vodsk”). Det skulle vara otur, om järnvägslinjen till Murmansk skulle bli avskuren.<br />
En hel del brandbomber tycks ha träffat ambassaden i natt — generalen och amiralen och<br />
några andra hällo elden i schack en lång stund, men slutligen måste de kalla på brandkåren.<br />
När den anlände, sade förste brandmannen till de andra: ”Kamrater, jag litar på, att ni fort och<br />
energiskt kväver eldhärden.” De våra hade mycket roligt åt honom. Skadorna på ambassaden<br />
äro obetydliga; inga viktigare lokaler ha blivit förstörda.<br />
Jag åt lunch på Metropole med Jordan och några andra. Den lettiska legationen (som numera<br />
inhyser representanterna för den Lettiska S.S.R.) har, efter vad jag hörde, blivit fullständigt<br />
förstörd, och en del skador ha också uppstått i Arbatdistriktet. Senare fick jag veta, att många<br />
ryssar hade blivit skadade, när de försökte släcka brandbomber; i några fall, därför att de ej<br />
visste, hur de skulle gå till väga, men i många fall av ren oförsiktighet. De unga pojkarna togo<br />
helt enkelt upp bomberna med bara händerna!<br />
En av journalisterna, som var med på presskonferensen i eftermiddags, berättade att han hade<br />
tillbringat natten i den underjordiska järnvägen. Han sade, att det hade varit riktigt bekvämt<br />
där nere; i en del av stationen var rökning tillåten, och där fanns toaletter med rinnande vatten.<br />
Kvinnor och barn sutto på plattformen, medan de andra höllo till i tunneln, där den elektriska<br />
strömmen var avslagen. Det var inte mycket folk där nere i går kväll. Antingen kom<br />
luftanfallet som en överraskning, eller också ville människorna stanna ute i den mån det var<br />
möjligt för att kunna se något av räden.<br />
När jag gick till Narkomindeln köpte jag Lermontovs Vår tids hjälte i populärupplaga för två<br />
rubel. Det har varit min älsklingsbok på ryska sedan jag var tio år gammal. Om boken säljs för<br />
två rubel, måste de nog trycka minst tiotusen exemplar för att det skall kunna bära sig. Boken<br />
är bra tryckt och riktigt snyggt bunden, men illustrationerna äro mycket dåliga. Det är<br />
verkligen förvånansvärt, hur populära de gamla 1800-talsklassikerna äro här i landet.<br />
Ja, och nu sitter jag här nere i Narkomindelns skyddsrum. Det är ett stort och stadigt byggt<br />
skyddsrum och ligger en bra bit under jorden. Alldeles nyss gick jag och köpte en flaska<br />
lemonad hos flickorna i marketenteriet, som ligger i grannhusets souterrängvåning. De blevo<br />
mycket intresserade, när de hörde, att jag hade varit med om blixt<strong>krig</strong>et mot London och att<br />
det var jag, som hade skrivit artikeln i Izvestia. De frågade en massa om London. Det är<br />
egendomligt att se, hur människorna i Moskva under de senaste fjorton dagarna ha börjat<br />
förstå, vad engelsmännen ha uträttat och ha fått gå igenom under de senaste två åren. I dag<br />
läste jag juninumret av månadsmagasinet Znamie; där talade man fortfarande om det ”andra<br />
imperialistiska <strong>krig</strong>et” och beklagade det faktum, att den franska arbetarklassen fortfarande<br />
fick lida, därför att <strong>krig</strong>et mellan Tyskland och England fortsatte och särskilt emedan<br />
engelsmännen gjorde bombanfall mot franska hamnar.<br />
Skälet till att jag är här nere i kväll är, att Lozovskij sammankallade en presskonferens till en<br />
så pass ovanlig timme som klockan nio på kvällen. Konferensen skulle inte som vanligt äga<br />
rum i f. d. grekiska legationen, utan i Lozovskijs ämbetsrum i Narkomindeln. Det var ett<br />
mycket högtidligt ögonblick, ty Lozovskij kom fram med några förstahandsdokument, som<br />
hade fallit i ryssarnas händer. De hade legat i kuvert, förseglade av den tyska generalstaben