Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
144<br />
Den 7 januari 1942.<br />
Vad kan jag väl i närvarande stund säga om de engelsk-ryska förbindelsernas framtid — ett<br />
ämne, som i hög grad upptog mina tankar under den tid jag vistades i Moskva. Läsaren har<br />
kanske lagt märke till, att under dessa månader ryssarnas inställning gentemot England och de<br />
engelsmän, som befunno sig i Moskva, förändrades till det bättre och att den misstro, som till<br />
en början förefanns å ömse sidor, så småningom försvann.<br />
Förhållandet mellan England och <strong>Ryssland</strong> har i åratal varit spänt; det vore tragiskt om efter<br />
det nuvarande vapenbrödraskapet nya konflikter skulle uppstå mellan dessa båda nationer; de<br />
ha alla skäl att sätta värde på varandra och att efter <strong>krig</strong>et förena sina krafter i en ansträngning<br />
att säkerställa en bestående fred och välståndet i världen. En viktig psykologisk förutsättning<br />
förefinnes redan för ett fruktbärande engelskt-ryskt samarbete efter <strong>krig</strong>et — den ömsesidiga<br />
respekt, som de två folken hysa för varandra.<br />
Jag minns en stjärnklar kväll strax efter min återkomst, då jag åkte hem i droskbil. ”För ett år<br />
sedan skulle de inte ha lämnat oss i fred en sådan här natt”, anmärkte jag till chauffören. ”,jag<br />
fruktar, att vi inte kommer att bli utsatta för några luftanfall mer”, svarade han. ”Nu blir det<br />
ryssarnas tur att ta emot dem. Vi borde bomba Berlin varenda natt — men inte ett skapande<br />
grand blir gjort.”<br />
Mannen var orättvis, men han kunde ju inte veta, att samma natt våra flygare skulle komma<br />
att förlora trettioåtta flygplan i Tyskland. De våra hade inte på många nätter varit där. Men jag<br />
kan mycket väl förstå hans känslor. Han visste att nu var Rostov i stället för Peckham målet<br />
för fiendens bomber — Moskva i stället för Bermondsey och Leningrad i stället för Liverpool.<br />
Och han hade en känsla av, att vi borde fortsätta att utmana tyskarna, till dess de drogo bort en<br />
del av sina flygplan från den ryska fronten...<br />
Ryssarna började även efter en tid förstå, vad det engelska folket hade uträttat under dessa två<br />
år, som <strong>krig</strong>et hade varat, och under vilka den ryska pressen och radion hade nämnt mycket<br />
litet eller ingenting alls om Englands <strong>krig</strong>sansträngningar. I Moskva tillät man mig ej endast<br />
att skriva i pressen om Churchills England, utan man uppmanade mig direkt därtill. Detta var<br />
något alldeles nytt för ryssarna. Få engelsmän ha en stor rysk bekantskapskrets, och ännu färre<br />
ryssar ha kommit i närmare beröring med engelsmän. Språket utgör ett hinder, och man får ej<br />
heller glömma de många åren av ömsesidig ”isolationism”. Och likväl stå engelsmännen,<br />
såsom sir Bernard Pares med all rätt framhållit i sin lilla utmärkta bok om <strong>Ryssland</strong>, såväl i<br />
intellektuellt som i känslohänseende ryssarna och slaverna i allmänhet närmare än de stå<br />
germanerna eller de romanska folken. Såsom sir Bernard Pares påpekar, finns det en ytterst<br />
viktig likhet mellan det ryska och det engelska kynnet — nämligen sinne för humor — i<br />
allmänhet det slag av humor, som gärna använder för svaga ord. Både Tjechovs milda,<br />
Dostojevskijs bistra samt Gogols bitande och ofta bisarra humor är i högsta grad fattbar för<br />
det engelska intellektet. Jag har alltid haft det intrycket, att engelska översättare av ryska<br />
böcker skulle ha gjort dessa ännu mera populära, om de hade försökt att närmare ansluta sig<br />
till det ryska uttryckssättet (och den ryska språkformen låter sig mycket bra översättas av<br />
någon, som tillräckligt bra behärskar det engelska uttryckssättet), och om de hade förenklat<br />
förnamnen och patronymerna, som förläna en exotisk anstrykning åt helt vanliga ryska<br />
personer. Ryssen reagerar på samma sätt som engelsmannen, känner på samma sätt som<br />
engelsmannen. Jag har alltid ansett det betecknande, att Tjajkovskij, som i sin musik bäst<br />
uttryckte ”vanliga” ryska känslor, alltid har varit så populär i England och så litet populär i<br />
Frankrike och Tyskland.