Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
127<br />
skälet varför det var av största vikt för Hitler att åstadkomma något stort var enligt Lozovskij,<br />
att avtalet mellan England, Amerika och Sovjet hade framkallat en känsla av misströstan i<br />
Tyskland. De kunde i nödfall svälja ett bolsjevikiskt avtal med Storbritannien men ett sådant<br />
med Amerika var mer än de hade väntat sig. I varje fall, sade Lozovskij, avgjorde intagandet<br />
av den ena eller andra staden ej den slutliga utgången av <strong>krig</strong>et. (Försökte han förbereda oss<br />
på en möjlig förlust av Moskva?) ”Men alla våra styrkor äro mobiliserade för att möta denna<br />
nya offensiv”, slutade han sitt anförande. Varpå han i bitter ton tillade:<br />
”Och om tyskarna vill se ytterligare några hundratusental av sitt folk dödade, så ska de<br />
förvisso lyckas åtminstone med den saken.” På en fråga huruvida den stora tyska offensiven<br />
hade börjat svarade han: ”Den håller på att börja.”<br />
I förbigående sagt yttrade han sig ganska föraktfullt om de ”ryska nyheter” som komma från<br />
Stockholm och Bern — tvivelaktiga nyhetskällor, påstod han, eftersom de i stor utsträckning<br />
matas med tysk propaganda.<br />
Den 8 oktober.<br />
Den tyska offensiven är faktiskt allvarligare än vi väntade oss i går. Maurice och jag spelade<br />
tvåmansbridge i går afton — det är man ofta hänvisad till under mörkläggningen, eftersom det<br />
elektriska ljuset är så dåligt, att man knappast kan läsa. Vid elva-tiden ringde Maurice upp<br />
Narkomindeln för att få del av kvällskommunikén. Palgunov svarade själv. Jag hörde Maurice<br />
säga: ”Jaså, verkligen — det var mycket intressant, synnerligen intressant.” Han föreföll<br />
upprörd, när han lade på luren. ”Vad är det, som är så intressant?” frågade jag. ”Jo”, svarade<br />
Maurice litet ivrigare än vanligt, ”kvällskommunikén meddelar, att strider pågå utmed hela<br />
fronten, men särskilt häftigt i trakten av Brjansk och Vjazma.” Vjazma! Då var det ej fråga<br />
om den kniptångsrörelse X. hade beskrivit för mig i går morse. Tyskarna slogo inte till från<br />
någon punkt norr om Smolensk medan den andra skänkeln riktades mot Brjansk. Detta var ett<br />
direkt genombrottsförsök — just på den del av fronten, där vi hade varit för knappt mer än<br />
fjorton dagar sedan. ”Det ser illa ut”, sade jag. ”Ja, det kom — en smula överraskande”,<br />
svarade Maurice. Ett ögonblick greps jag av en känsla av beklämning — precis så hade jag<br />
känt det under de sista dagarna jag vistades i Paris. Särskilt den där kvällen vi fingo veta, att<br />
tyskarna hade övergått Meuse vid Sedan.<br />
Men nej, det som nu hände, var säkert inte det samma, kunde helt enkelt ej vara det samma.<br />
Ryssarna skulle hejda tyskarna — jag visste att hela området mellan Vjazma och Moskva var<br />
starkt befäst. Det var självklart, att ryssarna skulle draga ihop väldiga truppmassor för att<br />
rädda Moskva eller åtminstone hålla staden så länge som möjligt. Men vad hade egentligen<br />
inträffat? Hade inte segern vid Jelnja i viss mån visat sig vara en bumerang? Hade ryssarna<br />
ryckt fram alltför långt och underlåtit att konsolidera sina nya ställningar och därigenom utsatt<br />
sig för en framgångsrik tysk motoffensiv? Jag försökte föreställa mig, hur det såg ut i Jelnja<br />
nu, om tyskarna hade kommit tillbaka dit; jag tyckte mig se, hur deras tanks och lastbilar<br />
rusade genom de eldhärjade gatorna. Med ett sting av smärta mindes jag överste Kirilov och<br />
hans folk, den lilla bleknosen Sascha i sin alltför stora kappa och den rödbrusige översten,<br />
som hade sagt artigheter till mrs Haldane. Var voro de nu? Hade de blivit kringrända? Huru<br />
många av dem voro ännu i livet? Speglade lille Sascha sig fortfarande i ”lyckospegeln”, som<br />
jag hade givit honom till minne? De hade alla varit så glada och förhoppningsfulla för endast<br />
fjorton dagar sedan. Och Vjazma?<br />
Bombräden, som hade drivit oss ur sängarna den där gången måste ha varit en barnlek i jämförelse<br />
med vad Vjazma nu fick utstå. Jag tillbringade en orolig natt — jag kunde ej få alla