Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Ryssland i krig - Marxistarkiv
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
10<br />
de alla ha mellan ögonen — till och med den yngste av dem? De kunna inte vara mer än<br />
tjugoett eller tjugotvå år gamla. Under vanliga förhållanden skulle de se helt vardagliga ut.<br />
Man skulle mycket väl kunna föreställa sig den ene som vaktmästare på en bank och den<br />
andre — den med de skära kinderna och de en smula utstående tänderna — som en<br />
landsortscharmör. Men det är något särskilt med deras ansiktsuttryck. Jag kan inte förklara,<br />
vad det är, men jag är säker på, att en konstnär skulle lägga märke till det. Medvetandet om<br />
dödens närhet — kan det vara det? — förvandlar de mest vardagliga ansikten. De sago helt<br />
vardagliga ut, medan de befunno sig på marken. Öronlurar, läderhjälmar på huvudet.<br />
Charmören är trött och slumrar till... Klockan är 12.30. Vi ha flugit i nära tio timmar. Det<br />
finns bara fyra sovkojer i flygplanet, och den ena är belamrad med bagage. Jag sov i fem<br />
timmar — längre än vad jag hade rätt till, fruktar jag. Varför väckte man mig inte? Och varför<br />
skulle R.A.F.-pojkarna ha besväret att laga frukost at mig på den lilla elektriska värmeplattan<br />
— och åt överstarna och de andra också, förresten?<br />
Allting är grått, så långt ögat når. Jag önskar, att jag finge se en isbjörn. Det är verkligen<br />
fantastiskt. I går eftermiddag drucko vi skotskt te och åto scones och bullar på Royal Hotel i<br />
Z. Alla borden kring oss voro fullsatta. Det var verkligen en antiklimax att sitta där och vänta<br />
på, att flygplanet skulle bli startklart. Ja, egentligen väntade vi på någon från Glasgow, som<br />
skulle följa med oss. Klockan ett på natten var det lika ljust som tidigt på eftermiddagen, det<br />
var nästan full dager .. .<br />
De sanitära anordningarna i flygplanet äro mycket egendomliga. En gummislang — tydligen<br />
endast avsedd för manliga passagerare. Och så ett slags hink med ett grönt lock, och bredvid<br />
hinken en rulle toalettpapper stående mitt bland radioapparatur, kulsprutor och alla möjliga<br />
andra instrument i kabinen. Innan vi begåvo oss av, utrustade man oss med teddybjörnsulstrar,<br />
lädermössor, höga skinnfodrade gummistövlar och kraftiga läderhandskar. Man rodde oss ut<br />
till flygplanet i en liten jolle. Det var gropigt och det blåste en kall vind.<br />
Minst två personer i vårt sällskap tala ryska. Den ene är en major vid flyget, som under sin<br />
uppväxttid bodde i St. Petersburg. Vi upplivade minnen från staden. För några år sedan kom<br />
han tillbaka till Leningrad i ett officiellt uppdrag. Den andre rysktalande passageraren är en<br />
ung officersaspirant, som (på ryska) berättade för mig, att han talade ryska ”perfekt”, ehuru<br />
han aldrig hade varit i <strong>Ryssland</strong>, och att han hade lärt språket av sin guvernant. Hans ryska var<br />
verkligen förvånansvärd god, fastän den kanske inte var alldeles så utmärkt, som hans<br />
guvernant hade låtit påskina.<br />
Mina händer äro alldeles stelfrusna. Jag önskar, att jag hade tagit med mig min tjocka<br />
överrock, men det var så varmt i London i går morse, att jag tyckte, att det var alldeles<br />
onödigt.<br />
Skada, att flygplanets motorer bullra så; det är svårt att underhålla sig med någon.<br />
En av sovkojerna var ledig, och jag somnade åter. Jag väcktes av den jättestore piloten — han<br />
är dryga två meter lång och har varit poliskonstapel i London — som sade mig, att vi flögo<br />
över land och att han alldeles nyss hade fått syn på en renhjord ... Jag tittade ut. Vi flögo över<br />
en vidsträckt landsträcka med små barrträd och björkar och insjöar och sumpmarker. Nu ha vi<br />
i två timmar flugit över detta väldiga, obebodda område; myrar och kärr, så långt ögat når,<br />
och tusentals små björkar och knotiga barrträd. Snart komma vi att få se människor, men<br />
tillsvidare ha vi endast sett träd ... Äntligen två stockhus på stranden av en sjö .. .<br />
Nu, när vi väl ha kommit hit, känner jag mig mycket bättre till mods. Framför mig sträcka sig<br />
Sovjetunionens vida landamären. Det har blivit varmt; jag har tagit av mig min