Skogen tar över efter oljan 4 - Holmen
Skogen tar över efter oljan 4 - Holmen
Skogen tar över efter oljan 4 - Holmen
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Den vackraste ön<br />
Om den verkligen är den vackraste ön finns det säkert synpunkter på.<br />
Men klart är att Grönsö i Östgötaskärgården är en ovanligt betagande<br />
ö. Främst på grund av sin slåtteräng som sköts på samma sätt som<br />
den gjort sedan ön steg upp ur havet för tusen år sedan.<br />
Att besöka Grönsö är att möta ett stycke<br />
land, en natur som känns väldigt hemtam<br />
– men som idag blivit en sällsynthet.<br />
Här finns en gles skog av ekar, några röda,<br />
ganska oansenliga stugor – och så den stora<br />
örtrika ängen som i midsommartid är så grann<br />
som bara en riktig slåtteräng kan vara.<br />
Det är nu ingen slump att örtmångfalden ser<br />
ut som den gör på Grönsö. Den är resultatet av<br />
en insiktsfull skötsel av det slag som alla slåtterängar<br />
i detta land en gång fick. Och detta inte<br />
för att vara vackra och behaga mänskliga ögon,<br />
utan för att de år <strong>efter</strong> år skulle ge ett näringsrikt<br />
hö till kreaturen att klara vintern på. Och<br />
ett gott bete för dem att äta sig feta på under<br />
sensommaren.<br />
En äng är en del av ett avancerat samspel mellan<br />
naturen, kreaturen och människorna. Alla är<br />
lika viktiga för slutresultatet: det värdefulla höet<br />
och kreatursbetet. Det som är så betagande för<br />
mänskliga ögon och sinnen får man på köpet.<br />
På det lilla skärgårdshemmanet på Grönsö är<br />
det Pelle Gräslund och hans stora familj som håller<br />
dessa traditioner vid liv. Med stor insikt för<br />
de vidare den kunskap som Pelle ärvt av sin far<br />
och farfar och därmed alla de Gräslundare som<br />
bott här i skärgården sedan 1500-talet.<br />
– Jag är bara en länk i en lång kedja av<br />
brukare på Grönsö, säger han. Naturen på ön<br />
är en produkt av generation <strong>efter</strong> generation av<br />
brukande. Här ute i gränslandet mellan land<br />
och hav levde människor bokstavligt talat på<br />
det möjligas gräns. Man var tvungen att ta vara<br />
på precis allt som den karga naturen kunde<br />
producera.<br />
Familjen gräslund kommer ursprungligen från<br />
den större grannön Gräsmarö. Det är den som<br />
gett dem förleden till deras <strong>efter</strong>namn. Stamgården<br />
ägs idag av den Gräslundska Släktföreningen<br />
och är u<strong>tar</strong>renderad. Pelles farfar var den<br />
siste infödde ägaren och bröt kedjan genom att<br />
flytta till Nyköping för att bli affärsman. Pelles<br />
egen far flyttade till Bromma och där bor också<br />
Varje vår är det ett styvt arbete med att räfsa<br />
eklöv på Grönsö. Om man inte tog bort eklöven<br />
skulle jordmånen förändras och därmed förutsättningarna<br />
för den enorma artrikedomen.<br />
TExT LARS KLINgSTRÖM FOTO PeTeR geRDeHAg<br />
Pelle och hans hustru Margareta. Men ingen av<br />
dessa utflyttade skärbor släppte kontakten med<br />
hemön. På 1930-talet yppades så möjligheten att<br />
köpa ett av de två små hemman som fanns på<br />
Grönsö.<br />
– Pappa köpte lite motvilligt, när ingen skärbo<br />
var intresserad av detta magra Grönsö-hemman.<br />
När ägaren av granngården gav upp runt 1960<br />
köpte Pelle och hans bror också detta. Familjen<br />
ville att ön skulle bestå som den var med sin<br />
hävdade äng och oansenliga bebyggelse. Det fick<br />
inte se ut som om Grönsö ägdes av någon sommargäst.<br />
Pelle tillbringade sina första tio somrar på<br />
Gräsmarö – och där<strong>efter</strong> alla påföljande på<br />
Grönsö.<br />
– Samma dag som skolan slutade steg vi<br />
ombord på S/S Tjust eller S/S Gamleby vid<br />
Norr Mälarstrand. Resan tog tolv timmar, det<br />
var många hamnar och bryggor att angöra på<br />
färden.<br />
Pelle Gräslund och hans stora familj<br />
vårdar traditionerna på Grönsö.<br />
Idag drivs Grönsö av Skärvårdsföreningen<br />
Grönskroken, vars medlemmar består av idel<br />
Gräslundare.<br />
– Vi har gjort så för att Grönsö ska kunna<br />
bevaras som den är. Här ska det inte behöva upp-<br />
stå några arvstvister. Inte heller ska man kunna<br />
bygga till. I pappas anda ska Grönsö bestå som<br />
det är, ett småbruk i skärgården med en natur<br />
som hävdas på traditionellt sätt.<br />
året på grönsö inleds med lövräfsning så snart<br />
snön gått bort. Ekblad innehåller mycket garvsyra.<br />
Om de lämnades skulle jordmånen förändras och<br />
växtförutsättningarna för örterna förödas. Samtidigt<br />
<strong>tar</strong> man också bort alla grenar som fallit ned<br />
under vintern. De skulle annars göra det omöjligt<br />
att slå ängen med lie.<br />
Där<strong>efter</strong> sköter sig ängen själv fram till i mitten<br />
av juli när man på Grönsö bjuder in till slåtter.<br />
Då har de flesta örterna hunnit fröa av sig. Det är<br />
helt nödvändigt att ta bort höet. Om det lämnades<br />
att multna skulle det fungera som gröngödsel och<br />
Artrikedomen på slåtterängen är enorm. På en<br />
enda kvadratmeter kan det finnas ett femtiotal<br />
olika örter – plus ett okänt antal småkryp som i<br />
sin tur gynnas av dessa örter.<br />
förändra örtfloran. Direkt <strong>efter</strong> slåttern kommer<br />
tiotalet inlånade kvigor som lever gott på ängen<br />
ända in på höstkanten.<br />
– Då man sköter en äng på detta traditionella<br />
sätt så behåller den sina kvaliteter år <strong>efter</strong> år,<br />
århundrade <strong>efter</strong> århundrade, säger Pelle Gräslund.<br />
Det örtrika ängshöet är det mest näringsrika hö<br />
som finns. Korna älskar det, de vet vad de beh<strong>över</strong>.<br />
När vi seglar <strong>över</strong> vårt hö till en grannö så känner<br />
korna den goda doften redan innan vi nått land.<br />
De brukar möta vid bryggan och gå ut i vattnet<br />
för att direkt börja nafsa på hölasset.<br />
Framtiden?<br />
– Jag är några och 80, men gläds åt att både våra<br />
barn och barnbarn har anammat traditionerna, säger<br />
Pelle. De del<strong>tar</strong> med stort engagemang i skötseln<br />
och ser värdet i att fortsätta på den inslagna vägen.<br />
Tyvärr har ju unga människor annars nästan helt<br />
tappat kontakten med naturen. Och det har gått<br />
snabbt. För bara någon eller högst några generationer<br />
sedan var de flesta svenskar födda på landet.<br />
I mitten av juli bjuder familjen<br />
Gräslund in till slåtter på<br />
Grönsö. Ängen slås med lie,<br />
höet hässjas på traditionellt<br />
sätt innan det så småningom<br />
levereras till grannön<br />
Håskö där det finns kor.<br />
Mest för att det är ett äventyr,<br />
förser man varje sommar<br />
den gamla skötekan<br />
med krakstörar och las<strong>tar</strong><br />
den full med hö. Sen seglar<br />
man hölasset till de väntande<br />
kossorna på Håskö.<br />
I månadsskiftet april-maj prunkar ängen på Grönsö av Adam<br />
och Eva och tusental.<br />
Idag bor nästan alla människor i städer och samhällen<br />
och de urgamla kunskaperna om hur man<br />
brukar naturen uthålligt har gått förlorade.<br />
– Därför är det vikigt att det åtminstone här<br />
och var finns exempel på traditionellt brukande.<br />
Som bland annat här på Grönsö.<br />
Den vackraste ön<br />
Filmaren Peter Gerdehag, känd för sina filmer<br />
Bondens tid på jorden och Hästmannen, har<br />
gjort en film om Grönsö som i våras visades<br />
på SVT.<br />
I samband med filmen skapades också en<br />
hemsida med bilder från ön och Pelles tankar<br />
om traditionella skötselmetoder.<br />
www.denvackrasteon.se<br />
24 SKOG & VIRKE NR 1–2 · 2009<br />
SKOG & VIRKE NR 1–2 · 2009 25