våtmarker, skyddszoner och naturlig mångfald i jordbruksområden
våtmarker, skyddszoner och naturlig mångfald i jordbruksområden
våtmarker, skyddszoner och naturlig mångfald i jordbruksområden
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Slåtter<br />
Slåttern ökar öppenheten <strong>och</strong> ljustillgången i det område som sköts, <strong>och</strong> då den slagna växtligheten av-<br />
lägsnas ökar inte markens näringshalt. Slåttern gynnar växter som trivs i sol <strong>och</strong> värme, <strong>och</strong> med dem blir<br />
också fjärilar, skalbaggar <strong>och</strong> andra insekter rikligare. Slåtter är den primära skötselmetoden för ängar, men<br />
används ibland på betade områden som komplement till betet. Med hjälp av slåtter upprätthåller man också<br />
andra öppna platser såsom väg- <strong>och</strong> dikesrenar <strong>och</strong> ängslyckor i skogsbryn.<br />
Den vanligaste tidpunkten för slåtter är i månadsskiftet juli-augusti, då de flesta växter har hunnit fröa av sig<br />
<strong>och</strong> djurens förökningstid är över. Restaureringsobjekt med mycket frodig vegetation kan till en början slås<br />
två gånger per sommar. Om man känner till några ovanliga eller hotade växter i området kan man beakta<br />
deras frösättning när man bestämmer slåttertidpunkt. Områden med ovanliga växter som inte gynnas av<br />
slåtter kan lämnas utanför skötseln.<br />
Vid ängsslåtter ska man helst använda redskap med skärande bett. Lie kan användas på små områden.<br />
Trimmer är mindre lämplig eftersom den trasar sönder växterna, men kan användas på oönskad växtlighet.<br />
De slagna växterna måste tas bort efter slåttern. Om det inte finns så mycket oönskade arter kan man låta<br />
växterna ligga <strong>och</strong> torka <strong>och</strong> fröa av sig först. Efterbete rekommenderas efter slåttern om möjligheten finns.<br />
Torra, karga ängar kan slås med längre mellanrum, vid behov.<br />
Bete<br />
Målsättningen för betesmarker är att utan gödsling eller kultivering skapa en hållbar <strong>och</strong> produktiv grässvål<br />
med ett smakligt <strong>och</strong> näringsrikt bete jämnt fördelat över säsongen. Bete är mera selektivt än slåtter. Olika<br />
djurslag föredrar olika växter, <strong>och</strong> biter av växterna på olika höjd. En del av växtmassan återförs till betes-<br />
marken via gödseln. Trampet blottar marken punktvis, vilket är gynnsamt för en del arter <strong>och</strong> ogynnsamt för<br />
andra. Sambete med olika djurslag, eller att olika djurslag byter betesmark med varandra, ger ofta goda<br />
resultat. Ett djurslag äter växter som ett annat har ratat, <strong>och</strong> risken för parasitproblem minskar. Få har ändå<br />
möjlighet att välja fritt vilket djurslag som ska beta marken, utan de befintliga resurserna sätter ramarna.<br />
Rätt betestryck är viktigt, <strong>och</strong> man bör följa med under sommaren att det hålls på rätt nivå. Vid för lågt be-<br />
testryck fås inte den önskvärda växtligheten, <strong>och</strong> om betestrycket är för högt hinner inte växterna blomma<br />
<strong>och</strong> sätta frö <strong>och</strong> marken kan slitas för mycket. På vårdbiotoper får man inte ge tilläggsfoder åt djuren, ef-<br />
tersom det ökar mängden näringsämnen som är i omlopp. Mineraler kan ges på en plats där växtligheten är<br />
mindre representativ, med tanke på slitaget.<br />
Betesmarker kan vara helt öppna eller skogbevuxna <strong>och</strong> allt däremellan. Även i ett skogsbete syns spåren<br />
av betet tydligt, <strong>och</strong> marken täcks av örter <strong>och</strong> gräs vid sidan av ris. När man planerar iståndsättning<br />
<strong>och</strong>/eller skötsel av en betesmark har man god nytta av att bekanta sig med den lokala betestraditionen.<br />
15