Bostadsutformning vid kollektiva boendeformer - Boverket
Bostadsutformning vid kollektiva boendeformer - Boverket
Bostadsutformning vid kollektiva boendeformer - Boverket
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Bostadsutformning</strong> <strong>vid</strong> <strong>kollektiva</strong><br />
<strong>boendeformer</strong><br />
En utredning av om och hur <strong>Boverket</strong>s byggregler<br />
bör anpassas till <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong><br />
Rapport 2005-01-27 Stig Dedering
INNEHÅLL<br />
SAMMANFATTNING 5<br />
INLEDNING 7<br />
Uppdraget 7<br />
Bakgrund 7<br />
Metod och källor 7<br />
KOLLEKTIVA BOENDEFORMER – VAD ÄR DET? 9<br />
REGELVERKET 10<br />
Lag, förordning, föreskrifter och råd 10<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler 10<br />
<strong>Bostadsutformning</strong>sstandarden 12<br />
Bygglov och byggsamråd 12<br />
DET STATLIGA FINANSIERINGSSTÖDET 14<br />
Stödformer 14<br />
Länsstyrelsernas granskning 14<br />
Sammanfattande kommentar 15<br />
SÄRSKILDA BOENDEFORMER FÖR VISSA KATEGORIER 16<br />
Särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre 16<br />
Kort bakgrund 16<br />
Aktuell situation 16<br />
Kommunens skyldighet att inrätta särskilda <strong>boendeformer</strong> 17<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och särskilt boende för äldre 17<br />
Exempel på äldreboende 18<br />
Sammanfattande kommentar 21<br />
Särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdomar 21<br />
Kort bakgrund 21<br />
Hur vill studenter bo? 21<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och studentbostäder 22<br />
Exempel 22<br />
Sammanfattande kommentar 24<br />
Bostäder för vissa funktionshindrade 24<br />
Kort bakgrund 24<br />
3
Kommunens skyldighet att inrätta särskilda <strong>boendeformer</strong> 25<br />
Boendeformer enligt LSS 25<br />
Gruppbostad 25<br />
Servicebostad 26<br />
Annan särskilt anpassad bostad 26<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och särskilt boende 26<br />
Lokala programunderlag 27<br />
Ett exempel på en gruppbostad 27<br />
Standard i befintliga LSS-bostäder 29<br />
Studie av gruppbostäder 29<br />
Bostäder för funktionshindrade enligt socialtjänstlagen 30<br />
Behovet av särskilda <strong>boendeformer</strong> 30<br />
Kommunförbundets rapport om boende för funktionshindrade 31<br />
Sammanfattande kommentar 31<br />
Bostäder för hemlösa 32<br />
Vad menas med hemlöshet? 32<br />
Kartläggningar av hemlöshet 32<br />
Kommunens skyldigheter att anordna bostäder åt hemlösa 33<br />
Socialstyrelsen uppdrag att motverka hemlöshet 33<br />
Per- Albin byn 33<br />
Stiftelsen Hotellhem i Stockholm, SHIS 35<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och bostäder för hemlösa 36<br />
Villkor för statligt investeringsstöd 36<br />
Sammanfattande kommentar 37<br />
KOLLEKTIVBOENDE I DET VANLIGA BOENDET 38<br />
Kort historik 38<br />
Den nya generationens kollektivhus 39<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> 40<br />
Kollektiva <strong>boendeformer</strong> i juridiken 40<br />
Kollektivhus i praktiken 42<br />
Aktuella projekt 46<br />
Sammanfattande kommentar 48<br />
SLUTSATSER OCH FÖRSLAG 49<br />
LITTERATUR 52<br />
BILAGA 1 55<br />
BILAGA 2 58<br />
BILAGA 3 62<br />
4
Sammanfattning<br />
Denna rapport är ett led i <strong>Boverket</strong>s översyn av <strong>Boverket</strong>s byggregler, BBR, och särskilt de som<br />
gäller bostadens utformning. Den behandlar frågan om hur utrymmen och utrustning i de<br />
enskilda lägenheterna kan eller bör påverkas av tillgång till gemensamma utrymmen och<br />
gemensam utrustning i olika <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>. För särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre samt<br />
studerande och ungdomar finns redan idag särskilda regler som medger vissa inskränkningar i<br />
den privata bostadens standard om de kompenseras av gemensam utrustning och gemensamma<br />
utrymmen. Frågan är om en sådan möjlighet bör finnas generellt.<br />
I rapporten behandlas olika <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>. Dessa indelas i två huvudgrupper:<br />
1. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för vissa kategorier.<br />
Hit räknas specialbostäder för personer med särskilda behov av stöd och tillsyn i boendet<br />
och/eller som har svårt att få sitt bostadsbehov tillgodosett på den allmänna bostadsmarknaden.<br />
Det gäller äldre personer, personer med funktionshinder och personer med sociala problem, för<br />
vilka kommunen har vissa skyldigheter att tillhandahålla bostäder. Det gäller också studerande<br />
och ungdomar som behöver en liten och billig bostad under en begränsad tid.<br />
2. Kollektivboende i allmänhet<br />
Hit räknas <strong>boendeformer</strong> med gemensamma utrymmen och aktiviteter utöver det vanliga, som<br />
riktar sig till den vanliga bostadsmarknaden. Som regel finns bland annat utrymme och utrustning<br />
för gemensam mathållning. Kollektivhus är en vanlig benämning.<br />
De olika <strong>boendeformer</strong>na beskrivs och analyseras var för sig med avseende på hur de vuxit fram,<br />
utbud, behov, lagar och bestämmelser, utformning samt exempel. Särskilt fokuseras på<br />
bestämmelserna om bostadsutformning i BBR och hur de tillämpas.<br />
Slutsatser och förslag<br />
Det konstateras att de allmänt hållna funktionskraven i BBR ger en flexibilitet i tillämpningen<br />
men också ett utrymme för skilda tolkningar. Det gäller särskilt <strong>vid</strong> <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> där<br />
det ofta inte finns en utbildad praxis. Det finns en påtaglig osäkerhet bland byggherrar,<br />
projektörer och myndigheter om tillämpningen, vilket kan leda till dåliga lösningar och/eller<br />
hämma utvecklingen.<br />
• BBR bör ange en generell möjlighet till omfördelning mellan privat och gemensamt<br />
De undantag för särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre respektive studerande och ungdomar som<br />
BBR anger idag ersätts av en generell regel med innebörd att för en grupp bostäder får delar av<br />
enskilda lägenheters utrymmen och utrustning sammanföras till gemensamma utrymmen i<br />
lämplig omfattning. De gemensamma utrymmena ska ha en sådan storlek och utrustning att de<br />
utgör en skälig kompensation för inskränkningarna i den enskilda lägenheten.<br />
• Preciseringar för olika <strong>boendeformer</strong><br />
I råd preciseras/exemplifieras vad som kan godtas/är lämpligt <strong>vid</strong> olika former av boende för att<br />
underlätta tillämpningen. Därmed utesluts inte andra tillämpningar vilket ger en flexibilitet som<br />
möjliggör en utveckling av <strong>boendeformer</strong>.<br />
1. Boendeformer med gemensamma utrymmen för matlagning, måltider, samvaro mm<br />
Utrymme och utrustning för matlagning, matplats och samvaro i den privata bostaden bör kunna<br />
reduceras. Hänvisning bör göras till en lägre köksstandard för ofullständig mathållning. Möjlighet<br />
5
till begränsade minskningar av utrymmet för måltider och samvaro bör också finnas. Vägledning<br />
bör ges om vad som avses med att de gemensamma utrymmena ska ge skälig kompensation för<br />
inskränkningarna. Det gäller hur tillgången till de gemensamma utrymmena ska säkras, de<br />
gemensamma utrymmenas förläggning, utformning och dimensionering samt hur många de delas<br />
av.<br />
2. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre<br />
Eftersom BBR redan idag medger inskränkningar i de enskilda lägenheterna om de kompenseras<br />
av gemensamma utrymmen <strong>vid</strong> särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre innebär förslaget ingen<br />
principiell förändring. Det finns emellertid ett behov av vägledning och vissa preciseringar av hur<br />
bestämmelserna ska tillämpas. Det gäller gruppstorlek, kravet på avskiljbarhet, vilken utrustning<br />
för matlagning som fordras, hur stora inskränkningar i lägenheterna som får göras. Det är<br />
tveksamt om de gemensamma utrymmena ger fullgod kompensation för de inskränkningar som<br />
idag förekommer.<br />
3. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för funktionshindrade<br />
Tillämpningen av BBR <strong>vid</strong> bostäder enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade,<br />
LSS, bör överensstämma med det som anges i LSS med råd och föreskrifter. Det innebär att<br />
principen om fullgod standard i de enskilda lägenheterna fortsatt bör gälla även om det finns<br />
gemensamma utrymmen.<br />
Särskilda bostäder för funktionshindrade enligt socialtjänstlagen, SOL, är inte lika reglerade i<br />
lagstiftningen vad gäller t ex målgrupper, gruppstorlekar och lägenhetsstandard. Det behövs ett<br />
fortsatt utredningsarbete och råd och riktlinjer från de sociala myndigheterna.<br />
4. Boendeformer för att underlätta inträde på bostadsmarknaden för socialt utsatta personer<br />
Det finns ett behov av <strong>boendeformer</strong> som kan fungera som en sluss ut på den vanliga<br />
bostadsmarknaden för personer som har svårt att få en vanlig bostad eller som behöver ett visst<br />
stöd i boendet. En lägre standard än i vanligt boende bör godtas utan att inskränkningarna<br />
kompenseras av gemensamma utrymmen. Samma princip och standard som <strong>vid</strong> bostäder för<br />
studerande och ungdomar enligt nedan bör kunna tillämpas.<br />
5. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdom<br />
Tillämpningen av bestämmelserna skulle underlättas om det klart framgår att det ställs lägre krav<br />
på bostäder för studerande och ungdomar utan att den lägre standarden kompenseras av<br />
gemensamma utrymmen. Utifrån denna lägre nivå kan sedan en omfördelning mellan privat och<br />
gemensamt göras. Det finns också ett behov av något tydligare anvisningar om vad som är<br />
godtagbart utan att en utveckling låses. Det föreliggande förslaget om en särskild standard för<br />
köksutrustning i studentbostäder ligger i linje med detta.<br />
Slutligen varnas för att alltför pressade lägenhetsytor kan gå ut över bostadens generella och<br />
långsiktiga användbarhet samt över svårmätbara värden i bostaden, även om lägenheterna<br />
bedöms uppfylla bestämmelserna. Byggherrens ansvar för att bostäderna blir funktionella, vackra<br />
och hållbara framhävs.<br />
6
Inledning<br />
Uppdraget<br />
Uppdraget är att analysera om det är möjligt och lämpligt att utöka särskilda <strong>boendeformer</strong> att<br />
även kunna gälla andra grupper än de som omfattas av gällande regler, t ex hemlösa. Vidare ingår<br />
att analysera om kollektivboende kan vara en särskild boendeform där delar av enskilda<br />
lägenheters utrymmen och utrustning kan sammanföras till gemensamma utrymmen.<br />
Konsekvenserna av sådana särregler ska analyseras bl. a med avseende på förvaltningsform,<br />
personlig integritet, flexibilitet och långsiktig användbarhet. I uppdraget ingår att samråda med en<br />
referensgrupp samt att intervjua nyckelpersoner. Uppdraget redovisas i en rapport med analys av<br />
problematiken och slutsatser.<br />
Bakgrund<br />
<strong>Boverket</strong> har i en rapport, Bra bostadsutformning, Regler, kvalitet, kostnader och exempel för<br />
flerbostadshus, augusti 2003, analyserat bostadsbehovet i ett framtidsperspektiv och särkilt om<br />
regelverk och standarder är lämpligt avvägda mot dagens levnadsmönster och hushållsstrukturer.<br />
Hushållstyper i dagens samhälle har ställts mot utbudet av bostäder. En analys har gjorts av vilka<br />
kategorier människor som har särskilt svårt att finna ett lämpligt boende både med avseende på<br />
den fysiska utformningen och utrustningen och ur ett privatekonomiskt perspektiv. Rapporten<br />
har fokuserat på behovet av att få fram billiga bostäder utan att gör avkall på kvaliteten.<br />
Rapporten utmynnar i slutsatser om behov av vissa ändringar i <strong>Boverket</strong>s regler samt i de<br />
standarder dessa är kopplade till. Ändringarna berör framför allt mindre lägenheter.<br />
I rapporten behandlas <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> kortfattat. Boende i kollektivhus beskrivs. Det<br />
konstateras att det finns särskilda regler för vissa typer av särskilt boende för äldre samt<br />
studerande och ungdom. Särreglerna är något olika till formulering och innehåll för de två<br />
kategorierna men principen är densamma; för en mindre grupp boende får vissa inskränkningar i<br />
den privata bostadens standard göras om de kompenseras av gemensam utrustning och<br />
gemensamma utrymmen. Särskilda regler för <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> i allmänhet, av typ<br />
kollektivhus, saknas liksom för särskilda <strong>boendeformer</strong> för andra grupper än de ovan nämnda<br />
<strong>Boverket</strong> ser vissa fördelar med att kunna bygga bostäder för en grupp boende som t. ex<br />
kollektivbostäder och i rapporten föreslås en <strong>vid</strong>are utredning i enlighet med det här aktuella<br />
uppdraget.<br />
Metod och källor<br />
Rapporten bygger huvudsakligen på följande underlag::<br />
• Genomgång av lagar och bestämmelser, utrednings- och forskningsrapporter och annat<br />
skriftligt material. Se litteraturlista i slutet på rapporten<br />
• Information från hemsidor: myndigheter, organisationer, bostadsföretag<br />
• Intervjuer och samtal med företrädare för:<br />
Myndigheter: <strong>Boverket</strong>, Socialstyrelsen, länsstyrelsen i Stockholms län<br />
7
Organisationer: SABO, Hyresgästföreningen Riksförbundet, HSB, kollektivhusföreningar,<br />
intresseföreningar för kollektivt boende<br />
Bostadsföretag: AB Familjebostäder i Stockholm, AB Familjebostäder i Göteborg, Göteborgs<br />
stads bostads AB, Mölndalsbostäder AB, Malmö kommunala fastighets AB, Stiftelsen<br />
Hotellhem i Stockholm<br />
Forskare, experter, projektörer<br />
Boende i kollektivhus: Färdknäppen, Tullstugan, Fullersta backe, Slottet (Lund), Prästgårdshagen<br />
• Besök i ett urval av kollektivhus och omvårdnadsboenden<br />
• Studium av ritningar mm av befintliga bostäder och aktuella projekt samt av<br />
myndighetsbeslut i aktuella ärenden<br />
8
Kollektiva <strong>boendeformer</strong> – vad är det?<br />
Kollektiva <strong>boendeformer</strong> är ett <strong>vid</strong>sträckt begrepp. Det kan stå för en mängd mycket olika<br />
<strong>boendeformer</strong>. I detta projekt avses <strong>boendeformer</strong> där utrymmen och utrustning i de privata<br />
bostäderna sammanförts till - eller kompletterats med - utrymmen som är gemensamma för en<br />
grupp lägenheter. Här behandlas således inte <strong>boendeformer</strong> där flera hushåll delar en stor<br />
lägenhet. Vidare förutsätts att det är väsentliga funktioner som förläggs gemensamt innebärande<br />
att boendet skiljer sig från vanligt boende. Gemensam tvättstuga, hobbyrum eller en träfflokal<br />
förekommer t ex i det vanliga bostadsbeståndet. Som regel ingår någon form av gemensam<br />
mathållning i <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>, dock ej i studentbostäder och ungdomsbostäder. Förutom<br />
ett gemensamt kök och matrum kan finnas olika utrymmen för samvaro, hobbyverksamhet,<br />
motion samt gästrum. Variationerna i den fysiska utformningen och i organisationen av boende<br />
och service kan vara stora<br />
Kollektiva <strong>boendeformer</strong> har olika tillämpningar av väsentligt olika karaktär. Det kan vara frågan<br />
om specialbostäder för olika kategorier med särskilda behov av stöd och tillsyn i boendet t ex<br />
äldrepersoner och personer med funktionshinder. Kommunens skyldigheter att ordna bostäder<br />
för dessa kategorier finns fastlagda i lag, socialtjänstlagen (SOL) och lagen om särskilt stöd och<br />
service till vissa funktionshindrade (LSS). Det kan också vara en lösning för studenter och<br />
ungdomar som efterfrågar en mindre och därmed billig bostad för en begränsad tid. Det kan<br />
emellertid också vara fråga om <strong>boendeformer</strong>, ofta benämnda kollektivhus, som vänder sig till<br />
den allmänna bostadsmarknaden eller olika segment av denna t ex barnfamiljer, seniorer, särskilt<br />
miljöengagerade. Det är därför lämpligt att göra följande uppdelning av uppdraget:<br />
1. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för vissa kategorier<br />
2. Kollektivboende i allmänhet<br />
Till den första gruppen hör <strong>boendeformer</strong> för kategorier som har svårt att få sitt bostadsbehov<br />
tillgodosett på den vanliga bostadsmarknaden och där särskilda insatser från samhället erfordras.<br />
Till kollektivboende i allmänhet räknas <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> som finns på den vanliga<br />
bostadsmarknaden även om de vänder sig till en viss grupp, t ex äldre.<br />
9
Regelverket<br />
Lag, förordning, föreskrifter och råd<br />
Enligt 2 § lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk mm, BVL, ska en byggnad uppfylla<br />
väsentliga egenskapskrav ifråga om bl.a. lämplighet för avsett ändamål och tillgänglighet och<br />
användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. I 11-12 §§<br />
förordningen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk mm, BVF, förtydligas lagens krav på<br />
bostäder. Kraven förtydligas ytterligare genom föreskrifter och allmänna råd i <strong>Boverket</strong>s<br />
byggregler, BBR. Föreskrifterna i BBR är bindande medan råden anger ett sätt att uppfylla<br />
kraven.<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler<br />
Gällande regler<br />
Av särskilt intresse i detta sammanhang är avsnitt 3:21, 6:235 och 6:31 i BBR:<br />
3:21 <strong>Bostadsutformning</strong><br />
I bostaden skall finnas<br />
- minst ett rum med inredning och utrustning för personhygien,<br />
- rum eller avskiljbar del av rum för daglig samvaro,<br />
- rum eller avskiljbar del av rum for sömn och vila,<br />
- rum eller avskiljbar del av rum med inredning och utrustning för matlagning och förvaring av<br />
livsmedel (kök),<br />
- utrymme för måltider i eller i närheten av köket,<br />
- utrymme för hemarbete,<br />
- entréutrymme som ger plats for ytterkläder o.d. samt<br />
- utrymmen för förvaring.<br />
Avskiljbar det av rum skall ha fönster och vara så utformad, att den med bibehållen funktion kan<br />
avskiljas med väggar från resten av rummet.<br />
Bostäder skall vara dimensionerade, disponerade, inredda och utrustade med hänsyn till sin långsiktiga<br />
användning och till det antal personer för vilka de är avsedda.<br />
I bostäder avsedda för endast en person behöver antingen del av rum för sömn och vila eller del av<br />
rum för matlagning inte vara avskiljbar.<br />
I bostäder avsedda för endast en studerande behöver avskiljbar del av rum för matlagning inte ha<br />
fönster.<br />
Råd: Balkong, uteplats e.d. bar finnas i anslutning till bostaden. Dimensionerande mått som är lämpliga <strong>vid</strong><br />
bedömning av bostadens långsiktiga användbarhet finns i SS 91 42 21 (4).<br />
I bostäder avsedda for endast en studerande ar inredningslängder for ofullständig mathållning tillräckliga. När det<br />
gäller krav på dagsljus och vädring se 6:235 och 6:31.<br />
Undantag från dessa krav medges för särskilda <strong>boendeformer</strong> avsedda dels för äldre och dels för<br />
studerande och ungdomar:<br />
3:211 Särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre<br />
I fråga om särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre får, för en mindre grupp boende, bostadens inredning och<br />
utrustning för matlagning, utrymme for matplats samt rum eller del av rum för daglig samvaro delvis<br />
utgöras av gemensamma utrymmen i anslutning till de enskilda lägenhetema. De gemensamma<br />
utrymmena skall vara så stora och välutrustade att de utgör fullgod kompensation för inskränkningarna<br />
i den enskilda lägenhetens standard. Bostäderna skall medge en god arbetsmiljö för vårdpersonal.<br />
10
Gruppbostäder avsedda för åldersdementa behöver inte vara utrustade för matlagning i de enskilda<br />
lägenhetema. I sådana fall skall dock nödvändiga installationer for detta vara förberedda.<br />
Råd: Med särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre avses bostäder enligt 20§ 5 andra stycket socialtjänstlagen<br />
3:212 Särskilda <strong>boendeformer</strong> for studerande och ungdom<br />
I fråga om särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdom får, för en grupp boende, delar av<br />
enskilda lägenheters utrymmen och utrustning sammanföras till gemensamma utrymmen. 1 de fall<br />
köket är gemensamt får antalet lägenheter som delar detta inte överstiga 12. De gemensamma<br />
utrymmena skall vara så stora och välutrustade att de utgör skälig kompensation för inskränkningarna i<br />
den enskilda lägenheten.<br />
6:235 Vädring<br />
Varje rum eller avskiljbar del av rum i bostäder, avsedda för daglig samvaro, sömn och vila eller för<br />
matlagning, skall ha minst ett fönster eller en vädringslucka som kan öppnas mot det fria eller mot en<br />
enskild inglasad balkong eller uteplats, som har öppningsbart fönster eller vädringslucka mot det fria.<br />
I bostäder avsedda för endast en studerande behöver avskiljbar del av rum för matlagning endast ha<br />
indirekt tillgång till fönster eller vädringslucka.<br />
Råd: Hygienrum bör om möjligt ha öppningsbart fönster eller vädringslucka.<br />
6:31 Dagsljus och solljus<br />
Rum där personer vistas mer än tillfälligt, skall ha god tillgång till direkt dagsljus. För utrymmen som<br />
innehåller arbetsplatser gäller detta, om det inte är oskäligt med hänsyn till verksamhetens art.<br />
Bostäder skall ha tillgång till direkt solljus.<br />
I bostäder avsedda för endast en studerande behöver avskiljbar del av rum för matlagning endast ha<br />
tillgång till indirekt dagsljus.<br />
Råd: Som ett schablonvärde kan gälla att fönsterglasarean i ett utrymme bör vara minst 10 % av golvarean. Om<br />
byggnadsdelar eller andra byggnader skärmar av dagsljuset mer än 20 %, bör glasarean ökas. En förenklad<br />
metod for kontroll av lamplig fönsterglasarea finns i SS 91 42 01 (1).<br />
Förslag till re<strong>vid</strong>erade byggregler<br />
Byggreglerna är under omarbetning. Ett förslag beräknas lämnas på remiss i början på 2005. Det<br />
innefattar även en re<strong>vid</strong>ering av avsnitt 3, där de ovan återgivna bestämmelserna om<br />
bostadsutformning ingår. I remissförslaget begränsas ändringarna till de förslag som lagts i<br />
<strong>Boverket</strong>s rapport, Bra bostadsutformning, 2003. Förslagen innebär följande:<br />
Uttrycket i BBR 3:21 I bostäder avsedda för endast en person… föreslås ändras till I bostäder med<br />
bostadsarea (BOA) om högst 55 m2…Därmed skulle man göra det möjligt att producera bostäder<br />
upp till 55 m2 antingen med separat sovrum och med ett icke avskiljbart kök i samma utrymme<br />
som vardagsrummet eller med ett avskiljbart kök och med en icke avskiljbar del för sömn och<br />
vila i samma utrymme som vardagsrummet. Den föreslagna ändringen underlättar tillkomsten av<br />
små tvårumslägenheter med sovrum som kan rymma två personer. Genom att anknyta kraven till<br />
en ytgräns, 55 m2, istället för som idag det antal personer som bostaden är avsedd för förhindras<br />
också att stora bostäder klassas som enpersonsbostäder enbart därför att det finns ett<br />
enpersonssovrum i bostaden. Därmed förhindras tillkomsten av enpersonsbostäder med större<br />
ytor än 55 m2.<br />
I Bra bostadsutformning föreslås också en ändring av utformningsstandarden SS 91 42 21, vilket<br />
får betydelse för tillämpningen av bostadsbyggnadsbestämmelserna, se nedan.<br />
11
<strong>Bostadsutformning</strong>sstandarden<br />
Gällande standard<br />
Som framgår av ovanstående hänvisar BBR i de allmänna råden när det gäller bostadsutformning<br />
till dimensionerande mått i standarden SS 91 42 21, Byggnadsutformning – Bostäder –<br />
Inredningsmått. Utformningsstandarden ger underlag för projektering av bostäder. Genom att<br />
hänvisningen görs i rådstexten blir inte standarden bindande. Andra sätt att tillgodose kraven i<br />
förordning och föreskrifter kan finnas. Om annan lösning an standarden används får man visa att<br />
den uppfyller kraven. I SS 91 42 21, anges mått på möbler, inredning och utrustning,<br />
dörröppningar och andra passagemått. I standarden anges bland annat vilken köksinredning som<br />
ska finnas i bostäder av olika storlekar. För bostäder är måtten anpassade till manuell eller liten<br />
eldriven rullstol.<br />
Andra standarder för bostadsutformning av stor betydelse är SS 91 42 22 Byggnadsutformning -<br />
Bostäder - Funktionsplanering. I denna standard anges vilka funktioner som ska tillgodoses samt<br />
möbel-/inrednings-/utrustningsmängder för olika lägenhetsstorlekar. Hänvisning saknas i BBR<br />
till denna standard, vilket gör att den inte har någon formell status. Det är de allmänt formulerade<br />
funktionskraven i lag, förordning och föreskrifter som gäller.<br />
Ytterligare en standard av betydelse i detta sammanhang är SS 91 42 31 Byggnadsutformning –<br />
Bostäder – Planering för matlagning och måltid. Denna standard anger mått, inredningslängder<br />
för olika bostadsstorlekar, planlösningsexempel mm för kök och är en detaljering och<br />
komplettering av SS 91 42 21. Standarden anger även inredningslängder för bostäder med<br />
ofullständig mathållning. Kollektivhus anges som exempel på när denna standard kan vara<br />
aktuell. Ett annat exempel som anges är i bostäder för enpersonshushåll i områden med god<br />
tillgång till restauranter. Det saknas emellertid en direkt hänvisning till denna standard i BBR. Det<br />
betyder att inte heller denna standard kan åberopas. Den reducerade köksstandarden <strong>vid</strong><br />
ofullständig mathållning kan t ex inte åberopas <strong>vid</strong> tillämpning av BBR.<br />
Förslag till re<strong>vid</strong>erad standard<br />
I enlighet med <strong>Boverket</strong>s förslag i Bra bostadsutformning har ett förslag till re<strong>vid</strong>ering av SS 91<br />
42 21 utarbetats. Förslaget remitteras i början på 2005. Förändringarna innebär följande, förutom<br />
redaktionella ändringar.<br />
• Exempel på inredningslängder för studentbostäder har införts. 16 M + 6 M högskåp<br />
• För bostäder mindre än 40 m2 har bänklängden för matlagning minskats från 28 M till<br />
24M<br />
• För bostäder mindre än 40 m2 har förtydligats att sängplats tillgänglig från två sidor, kan<br />
ordnas i annat utrymme än sovrum.<br />
• Rekommenderade mått för förvaring har förts över från SS 91 42 22<br />
• Standarden har kompletterats med en tredje nivå på tillgänglighet, högre än<br />
samhällskraven.<br />
Bygglov och byggsamråd<br />
Vid bygglovet görs endast en allmän prövning av projektet. Någon granskning av<br />
bostadsutformningen sker inte <strong>vid</strong> detta tillfälle. Ett byggsamråd sker innan byggnadsarbetet<br />
startas. Syftet med byggsamrådet är bl. a. att byggnadsnämnden ska kunna förvissa sig om att<br />
byggherren känner till gällande regler. Efter en genomgång av handlingarna i projektet och av<br />
byggherrens kontrollsystem, beslutar byggnadsnämnden om en kontrollplan för projektet i syfte<br />
att säkerställa att samhällskraven är uppfyllda. Byggsamrådet kommer in i ett sent skede och<br />
några större bearbetningar av lägenhetsplaner kan oftast inte göras utan stora förseningar i<br />
projektet. Byggnadsnämnden har dock en formell möjlighet att i efterhand ingripa mot ett projekt<br />
12
som inte uppfyller samhällskraven. Ansvaret för hur BBRs regler om bostadsutformning ska<br />
tillämpas ligger därmed väsentligen på byggherren. Det finns emellertid olika praxis i<br />
kommunerna. Vissa kommuner har en mer ingående granskning av projekten innan de släpps<br />
fram.<br />
Sammanfattande kommentar<br />
Av ovanstående framgår att regelverket inte särskilt behandlar bostäder i <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong><br />
med undantag för bostäder för äldre samt för studenter och ungdomar. Det innebär att de vanliga<br />
reglerna gäller <strong>vid</strong> <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> för andra kategorier inklusive bostäder i kollektivhus<br />
och dylikt. De bindande bestämmelserna är emellertid formulerade som funktionskrav.<br />
Preciseringarna finns i råd och standarder. En viss flexibilitet är alltså inbyggd i bestämmelserna.<br />
Det leder emellertid till en oklarhet om vad som gäller och öppnar för olika tillämpningar. Någon<br />
granskning av bostadsutformningen i samband med bygglov sker inte.<br />
De föreslagna förändringarna i byggregler och <strong>vid</strong>hängande standarder underlättar tillkomsten av<br />
små, yteffektiva lägenheter.<br />
13
Det statliga finansieringsstödet<br />
Stödformer<br />
Det statliga finansieringsstödet för ny- och ombyggnad av bostäder finns för närvarande i tre<br />
former:<br />
• Räntebidrag<br />
• Investeringsbidrag för hyresbostäder i områden med bostadsbrist<br />
• Investeringsstimulans för mindre hyresbostäder och studentbostäder<br />
Räntebidrag<br />
Räntebidrag ges till ny- och ombyggnad av flerbostadshus. De grundläggande tekniska<br />
egenskapskraven på permanentbostäder enligt plan och bygglagen med tillhörande förordningar<br />
och föreskrifter ska vara uppfyllda. Det sker således en hänvisning till <strong>Boverket</strong>s byggregler bland<br />
annat med avseende på tillgänglighet och användbarhet. Bostäderna ska vara avsedda för<br />
permanent bruk och självständigt boende och det ska finnas normala upplåtelseavtal. Möjlighet<br />
till avsteg från det sistnämnda kravet finns för bland annat särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre och<br />
funktionshindrade. Bidrag ges för yta upp till 120 m2 per lägenhet Vid beräkning av bidraget<br />
räknas som bostadsyta förutom lägenheterna, all uppvärmd yta ovan mark i huset (lägenhet,<br />
förråd, utrymmen för värme, vatten, tvätt, sopor, samvaro, hobby, lek). Det innebär att<br />
räntebidrag kan ges för de gemensamma utrymmena i <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>.<br />
Investeringsbidrag och investeringsstimulans<br />
För båda stöden gäller samma villkor som <strong>vid</strong> räntebidrag bl a vad gäller permanent bruk,<br />
självständigt boende och upplåtelseavtal av normalt slag. Kravet på sådant upplåtelseavtal hindrar<br />
inte att stöd ges för bostäder som anordnas i syfte att underlätta ett inträde på<br />
bostadsmarknaden för socialt utsatta personer. Gemensamt för stöden är också att bostäderna<br />
inte ska vara avsedda för en kategori av boende (med undantag för studentbostäder vad gäller<br />
investeringsstimulansen). Det utesluter stöd till särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre och<br />
funktionshindrade. Så kallade seniorbostäder kan få stöd under förutsättning att det är fråga om<br />
traditionella hyresavtal. Det får t ex inte finnas kopplingar till andra avtal, t ex att hyresgästen<br />
måste abonnera på vissa tjänster. Finns det sådana kopplingar kan investeringsbidrag och<br />
investeringsstimulans inte ges. Stöden begränsas till områden med bostadsbrist och<br />
investeringsstimulansen utgår dessutom endast till projekt i tillväxtområden.<br />
Investeringsstimulans lämnas inte för bostäder större än 70 m2 och investeringsbidraget<br />
reduceras för lägenheter som är berättigade till investeringsstimulans.<br />
Stöd ges även för gemensamma utrymmen i huset som <strong>vid</strong> räntebidrag.<br />
Som villkor gäller bl a att projektet till sin karaktär är ägnat att säkerställa att boendekostnaderna<br />
är rimliga.<br />
Länsstyrelsernas granskning<br />
Länsstyrelserna som beslutar om bidrag ska se till att villkoren för bidrag är uppfyllda inklusive<br />
utformningskraven. Eftersom bygglovprövningen sedan 1995 inte omfattar de tekniska<br />
egenskapskraven innebär det att länsstyrelserna gör en självständig granskning av om<br />
bestämmelserna i BBR är uppfyllda. Att ett projekt passerat kommunens granskning är således<br />
inte ett klartecken för statligt stöd. I praktiken har länsstyrelserna ofta tagit över granskningen av<br />
14
utformningen av bostäderna. Granskningen kan variera mellan olika länsstyrelser beroende på<br />
olikheter i praxis samt på skillnader ifråga om resurser och kompetens. <strong>Boverket</strong> rekommenderar<br />
sökanden att ta kontakt med länsstyrelsen i ett tidigt planeringsskede <strong>vid</strong> osäkerhet om projektet<br />
uppfyller utformningskraven.<br />
Länsstyrelsens beslut kan överklagas hos <strong>Boverket</strong>.<br />
Sammanfattande kommentar<br />
Villkoren för det statliga finansieringsstödet påverkar projekten i hög grad. Det gäller dels<br />
styrningen mot små lägenhetsstorlekar och låga kostnader, dels påverkan av utformningen genom<br />
länsstyrelsernas granskning för bidrag, som ofta är striktare än kommunens. Genom att bidrag<br />
ges även för gemensamma utrymmen underlättas byggandet av <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>.<br />
Bestämmelsen att investeringsbidrag och stimulans inte ges till kategoriboende drabbar flera av de<br />
här aktuella <strong>boendeformer</strong>na.<br />
15
Särskilda <strong>boendeformer</strong> för vissa kategorier<br />
Särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre<br />
Kort bakgrund<br />
Synen på boendet för äldre har genomgått stora förändringar under 1900-talet. Under seklets<br />
första hälft präglades samhällets insatser av institutioner och medicinsk vård. Under 1950-talet<br />
höjdes standarden i ålderdomshemmen. Under 1960 talet ersattes begreppet ålderdomshem av<br />
servicehus. Särskilda pensionärslägenheter började också att byggas för att korta kötiderna för<br />
äldre i en tid av bostadsbrist. Jämfört med dagens bostäder var standarden i dessa bostäder låg.<br />
Servicehusen som byggdes ut från slutet av 1960-talet innebar en höjning av standarden. De<br />
innebar ett självständigt boende i en egen lägenhet med nära tillgång till service och personal i<br />
huset. Parallellt utvecklades sjukhem i landstingets regi för de mest vårdbehövande.<br />
Under 1980-talet minskade utbyggnaden av servicehus och sjukhem. Kvarboende i vanlig bostad<br />
med hemtjänst och hemsjukvård lyftes fram och blev också praktisk politik. Betänkandet ”Bo på<br />
egna villkor” 1984 med åtföljande riksdagsbeslut fick stor betydelse.<br />
Genom ÄDEL-reformen 1992 fick kommunerna det samlade ansvaret för äldreomsorgen och<br />
äldreboendet. Samtliga <strong>boendeformer</strong> inklusive sjukhemmen överfördes till kommunerna.<br />
Så småningom blev det tydligt att många äldre varken kunde eller ville bo själva. Boendealternativ<br />
i små enheter, gruppboende i olika former, utvecklades och blev ett alternativ för dem med stora<br />
omvårdnadsbehov, framför allt personer med demenssjukdomar. Under 1990-talet skedde en<br />
snabb utbyggnad av sådana <strong>boendeformer</strong>, inte minst tack vare statliga stimulansbidrag. Det<br />
statliga stimulansbidraget utgick 1992-96 till 35 000 bostäder i särskilda <strong>boendeformer</strong> varav<br />
29 500 äldrebostäder, varav 10 500 för äldre med demenssjukdomar. Parallellt höjdes standarden<br />
i gamla ålderdomshem genom ombyggnader vilket resulterade i färre platser. Nettotillskottet blev<br />
cirka 20 000 platser. Ett nytt stimulansbidrag infördes 1998-1999 för att påskynda<br />
standardhöjningen och utbyggnaden.<br />
Utvecklingen inom äldreomsorgen ledde till att endast äldre med stora omvårdnadsbehov kom<br />
att bli aktuella för särskilt boende. Under 2000-talet har utbyggnaden av särskilda <strong>boendeformer</strong><br />
för äldre var mycket begränsad. Det har försvunnit fler platser än som tillkommit.<br />
Aktuell situation<br />
Totalt finns i landet cirka 110 900 bostäder i särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre av olika slag och<br />
med olika benämningar.<br />
I <strong>Boverket</strong>s och Socialstyrelsens rapport ”Varför kan inte behovet av särskilda <strong>boendeformer</strong><br />
tillgodoses?” (2003) konstateras att det idag sker en snabb avveckling av särskilt boende för äldre<br />
samtidigt som nyproduktionen är låg. Nettominskningen är cirka 13 500 bostäder under perioden<br />
2002-2005. Minskningen förklaras med kommunernas ofta svåra ekonomiska situation som gör<br />
att man eftersträvar att lösa vård- och omsorgsbehoven på ett mindre kostnadskrävande sätt än<br />
genom särskilt boende. Kommunerna satsar på att tillgodose behoven i den egna bostaden och<br />
på att särskilt boende främst erbjuds dem med mycket stort vårdbehov. Det innebär bland annat<br />
att flera av de servicehus som byggdes på 1970- och 80-talen omvandlas till andra typer av<br />
16
ostäder. Ett av skälen är att många bor i servicehusen utan behov av insatser från hemtjänsten.<br />
Samtidigt uppfattar många kommuner att behovet av särskilt boende minskar, eller i vart fall inte<br />
ökar, delvis av demografiska skäl. I rapporten varnas för en alltför snabb och oplanerad<br />
avveckling av äldreboenden. Antalet icke verkställda beslut om särskilt boende har ökat under<br />
2003 efter en minskning de senaste åren. Det finns också en relativt stor grupp äldre för vilka<br />
alternativet med hemtjänst och hemsjukvård inte är lämpligt, t.ex. personer med behov av tillsyn<br />
dygnet runt.<br />
Kommunens skyldighet att inrätta särskilda <strong>boendeformer</strong><br />
Kommunen har en skyldighet att inrätta särskilda <strong>boendeformer</strong> för service och omvårdnad för<br />
äldre människor som behöver stöd (5 kap. 5§ Socialtjänstlagen, SOL).<br />
Särskilt boende är inte närmare definierat i lag eller föreskrifter. Olika former kan förekomma.<br />
Som framgår av den historiska överblicken ovan finns olika <strong>boendeformer</strong> som tillkommit <strong>vid</strong><br />
olika tidpunkter och med olika standard. Servicehus, ålderdomshem, gruppboende, sjukhem är<br />
alla former av särskilt boende. Det gemensamma är att boendet tilldelas genom ett biståndsbeslut.<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och särskilt boende för äldre<br />
De generella reglerna i BBR gäller även för äldrebostäder. Vissa möjligheter till avsteg från de<br />
generella reglerna finns emellertid:<br />
3:211 Särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre<br />
I fråga om särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre får, för en mindre grupp boende, bostadens inredning och<br />
utrustning för matlagning, utrymme for matplats samt rum eller del av rum för daglig samvaro delvis<br />
utgöras av gemensamma utrymmen i anslutning till de enskilda lägenhetema. De gemensamma<br />
utrymmena skall vara så stora och välutrustade att de utgör fullgod kompensation för inskränkningarna<br />
i den enskilda lägenhetens standard. Bostäderna skall medge en god arbetsmiljö för vårdpersonal.<br />
Gruppbostäder avsedda för åldersdementa behöver inte vara utrustade för matlagning i de enskilda<br />
lägenhetema. I sådana fall skall dock nödvändiga installationer för detta vara förberedda.<br />
Råd: Med särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre avses bostäder enligt 5§5 kap socialtjänstlagen<br />
Innebörden i bestämmelserna är att <strong>vid</strong> olika grupp<strong>boendeformer</strong> kan kraven på den enskilda<br />
bostaden jämkas om det finns gemensamma utrymmen. Vid andra former av särskilt boende för<br />
äldre enligt SOL, t ex av typ servicehus, gäller de generella reglerna i BBR fullt ut. Preciseringen i<br />
rådstexten, att med särskilda <strong>boendeformer</strong> avses bostäder enligt 5 § 5 kap, SOL, kan utesluta<br />
t.ex. gruppboende i privat regi, som inte tilldelas genom biståndsbeslut. Det torde emellertid<br />
sakna praktisk betydelse eftersom boendeformen knappast kan existera utan kommunalt stöd.<br />
Preciseringar av vad som avses med en mindre grupp samt hur avvägningen mellan privata och<br />
gemensamma utrymmen kan se ut, saknas i såväl föreskrifter som allmänna råd. Genom att<br />
föreskriften anger att de angivna funktionerna delvis får utgöras av gemensamma utrymmen kan<br />
inte hela funktionen förläggas gemensamt, med det angivna undantaget att bostäder för<br />
åldersdementa inte behöver förses med utrustning för matlagning.<br />
Som <strong>vid</strong> annat byggande sker inte någon granskning av utformning och standard i samband med<br />
bygglov utan först <strong>vid</strong> byggsamrådet. Den egentliga granskningen utförs av länsstyrelserna i<br />
samband med ansökan om statligt finansieringsstöd.<br />
17
Länsstyrelsen i Stockholm försöker upprätthålla en standard som innebär att antalet lägenheter i<br />
en gruppbostad för dementa får vara högst nio. För övriga kategorier kan det bli ytterligare<br />
någon. Köksutrustning ända ner till en enhet med kokplatta och vask med måtten 60*60 cm<br />
godtas. Hela funktioner får inte läggas gemensamt. Det innebär att det ska finnas utrymme för en<br />
matplats och samvaro, men färre platser än i vanliga bostäder godtas. Man försöker upprätthålla<br />
kravet på möjlighet att avskilja kök eller sovutrymme <strong>vid</strong> nybyggnad, men tvingas konstatera att<br />
avskiljbarheten ofta är mer teoretisk än praktiskt möjlig. Länsstyrelsens tillämpning leder till<br />
lägenhetsytor på minst cirka 25 m2.<br />
Exempel på äldreboende<br />
Ett exempel på ett äldreboende som granskats och godkänts av <strong>Boverket</strong> är kv Bägaren 1-4 i<br />
Linköping. Bedömningen avsåg formellt om förutsättningarna för s.k. ekobidrag var uppfyllda<br />
men förutsatte också att de grundläggande samhällskraven, inklusive kraven på<br />
bostadsutformning, var uppfyllda. Äldreboendet innehåller 10 lägenheter med ett rum med<br />
pentry i rummet, samt WC/dusch. Lägenhetsytorna är 34-38 m2. Det finns en möjlighet att<br />
avskilja kök eller sovutrymme men den är mer teoretisk än praktisk. De gemensamma ytorna<br />
består av ett kök med ett kombinerat mat- och samvarorum på 136 m2. Dessutom ingår<br />
personalrum, förråd mm. Ritningen visar endast åtta av lägenheterna samt de gemensamma<br />
ytorna.<br />
18
Äldrebostäder i kv. Bägaren, Linköping<br />
FF<br />
19
Följande exempel visar att även en lägre standard godtas. Gruppbostaden ligger centralt i<br />
Stockholm. Den har nio lägenheter med något varierande ytstorlekar kring 25 m2.<br />
Köksutrustningen består endast av en 60 cm bred enhet med vask och kokplatta. Det finns inte<br />
möjlighet att avskilja vare sig köksdel eller sovdel. Det gemensamma kök-/mat-/allrummet är på<br />
cirka 50 m2. Gruppbostaden är planerad för att kunna användas av såväl personer med demens<br />
som personer med annan diagnos.<br />
Gruppbostad i Stockholm<br />
20
Sammanfattande kommentar<br />
Standard och utformning av särskilt boende fört äldre har växlat genom decennierna. Den starka<br />
inriktningen idag på boende i vanliga bostäder med hemtjänst och hemsjukvård innebär att de<br />
särskilda äldrebostäder som byggs är avsedda för personer med mycket stora omvårdnadsbehov,<br />
t.ex. personer med demenssjukdomar. Grupp<strong>boendeformer</strong> dominerar i nyproduktionen och det<br />
är också sådana <strong>boendeformer</strong> som byggreglerna är anpassade till. Därmed finns det en risk att<br />
bestämmelserna låser utvecklingen till dagens former.<br />
Inriktningen mot vårdboende leder till en strävan att hålla utrymmes- och utrustningsstandarden<br />
nere och därmed kostnaderna. Den möjlighet som BBR anvisar att minska på utrymme och<br />
utrustning i den privata bostaden om det kompenseras av gemensamma utrymmen tänjs ofta så<br />
långt det går, vilket kan resultera i lägenheter med ytor ned till 25 m2. Ofta handlar det inte bara<br />
om omfördelning utan också om en lägre standard än i vanligt boende. Om det är meningen så<br />
bör det uttryckas i bestämmelserna. Det finns emellertid anledning att varna för att bygga med en<br />
alltför låg standard. Byggkostnaden står trots allt för en relativt liten del av kostnaden för<br />
boendet. Bostädernas mångsidiga användning över tiden blir mindre. BBR ger varken i<br />
föreskrifter eller i råd några tydliga anvisningar om var gränsen för det godtagbara går. En ökad<br />
tydlighet skulle underlätta såväl projektering som granskning. Tydligheten får emellertid inte<br />
innebära att dagens lösningar blir de enda som godtas.<br />
Särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdomar<br />
Kort bakgrund<br />
Antalet studieplatser <strong>vid</strong> högskolorna har ökat de senaste åren samtidigt som bristen på bostäder<br />
över huvud taget ökat, i synnerhet på högskoleorter. Det har lett till en allvarlig brist på<br />
studentbostäder som leder till problem för den enskilde studenten, högskolan och samhället. De<br />
höga byggkostnaderna gör att studenterna får svårt att klara hyrorna vilket medför att<br />
studentbostadsprojekt inte genomförs.<br />
År 1999 uppdrog regeringen åt <strong>Boverket</strong> att se över de föreskrifter och allmänna råd som gäller<br />
<strong>vid</strong> utformning av studentbostäder med syfte att förenkla bestämmelserna. Uppdraget ledde till<br />
en viss justering av bestämmelserna till de som nu gäller.<br />
Stockholms Studentkårers Centralorganisation, SSCO, gjorde hösten 2002 utredning,<br />
”Studentbostäder i studentstorstäder”. Mot bakgrund av diskrepansen mellan kostnaden för en<br />
nybyggd studentbostad och studenternas betalningsförmåga läggs en rad förslag för att sänka<br />
kostnaderna. Bland annat föreslås att byggreglerna ändras så att det går att bygga<br />
studentbostäder/studentrum som inte är större än 15-18 m2 med eget pentry och egen WC utan<br />
att det samtidigt krävs gemensamhetslokaler. För att kunna komma ner i yta föreslår SSCO att<br />
kraven på tillgänglighet i studentbostäder sänks, men inte slopas helt.<br />
Hur vill studenter bo?<br />
<strong>Boverket</strong> konstaterar i sin studentbostadsutredning att studenter inte är en enhetlig grupp.<br />
<strong>Boverket</strong>s studier av enkäter visar att mångfald och variation i boendetyper och<br />
bostadsutformning är viktig. Ett antal önskemål som anger en huvudinriktning har dock<br />
utkristalliserats. Den genomsnittlige studenten önskar att bostaden ska:<br />
• Innehålla möjlighet till matlagning – inte nödvändigtvis ett stort kök men gärna ett pentry<br />
• Ha egen toalett<br />
• Ligga centralt i staden<br />
21
• Vara billig<br />
• Ge möjlighet till studiero<br />
Önskemålet om en lägenhet med möjlighet till egen mathållning och utan ett fördyrande<br />
gemensamt kök får stöd i SSCOs ovan relaterade rapport. Länsstyrelsen i Stockholm uppger att<br />
de studentbostäder som byggs idag i länet undantagslöst förses med pentry. En eventuell<br />
efterfrågan på en enklare standard med enbart gemensamt kök kan tillgodoses i beståndet.<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och studentbostäder<br />
De generella bestämmelserna i BBR gäller för studentbostäder med vissa angivna undantag. Det<br />
innebär bland annat att kraven på tillgänglighet är oinskränkta. Däremot godtas en lägre<br />
utrymmes- och utrustningsstandard enligt följande:<br />
3:212 Särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdom<br />
I fråga om särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdom får, för en grupp boende, delar av<br />
enskilda lägenheters utrymmen och utrustning sammanföras till gemensamma utrymmen. 1 de fall<br />
köket är gemensamt får antalet lägenheter som delar detta inte överstiga 12. De gemensamma<br />
utrymmena skall vara så stora och välutrustade att de utgör skälig kompensation för inskränkningarna i<br />
den enskilda lägenheten.<br />
I ett råd till 3:21 sägs att i bostäder avsedda för endast en studerande är inredningslängder för<br />
ofullständig mathållning tillräckliga.<br />
Dessutom gäller följande undantag från krav på fönster enligt BBR 6:31:<br />
I bostäder avsedda för endast en studerande behöver avskiljbar del av rum för matlagning inte ha<br />
fönster utan endast tillgång till indirekt dagsljus<br />
Bestämmelserna innebär att ingen köksutrustning alls krävs när det finns ett gemensamt kök för<br />
högst 12 lägenheter. Om fler än 12 lägenheter delar kök fordras köksutrustning i varje lägenhet,<br />
men den kan reduceras. Om gemensamt kök helt saknas innebär bestämmelserna att de enskilda<br />
bostäderna ska förses med köksutrustning minst enligt standarden för ofullständig mathållning.<br />
Ofta har bestämmelserna tillämpats så att utrymmen och utrustning i den privata bostaden har<br />
reducerats utan att inskränkningarna kompenserats av gemensamma utrymmen och utrustning.<br />
Det bör noteras att de gemensamma utrymmena ska ge skälig kompensation inte fullgod som det<br />
stod i tidigare bestämmelser. Det innebär en lägre grad av kompensation.<br />
I den översyn som pågår av BBR och <strong>vid</strong>hängande standard finns ett förslag till re<strong>vid</strong>erad<br />
standard för kök i bostäder avsedda för studerande utan gemensamt kök/matrum. Förslaget<br />
innebär diskbänk och spis med längd på sammanlagt 160 cm samt ett högskåp för kyl på 60 cm.<br />
Exempel<br />
Nedan visas studentbostäder som bedömts uppfylla standardkraven av länsstyrelsen i Stockholm.<br />
De består av fabrikstillverkade moduler på 23 m2. Enrumslägenheterna är på 23 m2.<br />
Köksutrustningen består av ett pentry med spis och diskbänk med en sammanlagd längd på 170<br />
cm, vilket är mindre än den föreslagna standarden enligt ovan. Tvårumslägenheterna är på 45 m2<br />
och har reducerad köksinredning med spis, diskbänk och kyl/frys med en sammanlagd längd på 3<br />
meter. Ett gemensamt kök/matrum på 23 m2 delas av 18 enrumslägenheter och sex<br />
tvårumslägenheter. En gemensam tvättstuga finns. Exemplet kan ses som en illustration av den<br />
minimistandard som idag accepteras i Stockholms län.<br />
22
.<br />
Exempel på studentbostäder i Stockholm<br />
23
Sammanfattande kommentar<br />
Det finns idag ett stort behov av studentbostäder som studenterna har råd att hyra. <strong>Boverket</strong> har<br />
relativt nyligen sett över byggreglerna i syfte att hålla kostnaderna nere. Den lägre standard som<br />
är motiverad för denna typ av bostäder knyts upp till en möjlighet till omfördelning mellan<br />
privata och gemensamma utrymmen. Tillämpningen är emellertid sådan att en lägre standard ofta<br />
godtas utan att denna lägre standard kompenseras av gemensamma utrymmen. En ändring av<br />
bestämmelserna bör övervägas så att det klart framgår att det ställs lägre krav på bostäder för<br />
studerande och ungdomar även om inskränkningarna inte kompenseras av gemensamma<br />
utrymmen. Utifrån denna lägre nivå kan sedan en omfördelning mellan privat och gemensamt<br />
göras. Det finns också ett behov av något tydligare anvisningar om vad som är godtagbart utan<br />
att en utveckling låses. Förslaget om en särskild standard för köksutrustning i studentbostäder<br />
ligger i linje med detta.<br />
Bostäder för vissa funktionshindrade<br />
Kort bakgrund<br />
Under större delen av 1900-talet bodde personer med funktionshinder på institutioner om de inte<br />
bodde hos anhöriga som tog hand om dem. Synen och även politiken förändrades från1960-talet.<br />
Normalisering och integrering blev ledord. Institutionerna började avvecklas och ersättas av<br />
mindre och mer hemlika <strong>boendeformer</strong>.<br />
Enligt omsorgslagen från 1986 skulle det gamla institutionsboendet för utvecklingsstörda<br />
avvecklas och ersättas med eget boende i kommunerna. De som kunde skulle ges möjlighet att<br />
flytta till vanliga bostäder, andra skulle erbjudas gruppbostäder med personalstöd. Gruppbostäder<br />
för utvecklingsstörda fanns redan, men inte i den omfattning som behövdes och inte heller med<br />
den standard som nu slogs fast. I gruppbostäder som byggdes på 1970-talet saknades ofta egna<br />
kök och hygienrum i den privata bostaden. En skärpning av standardkraven på gruppbostäder i<br />
samband med statliga bostadslån på 1980-talet fick en stor betydelse för en utveckling av<br />
gruppbostaden till en fullvärdig bostad.<br />
Omsorgslagen ersattes 1994 av LSS, lag om stöd och service till vissa funktionshindrade (SFS<br />
1993:387). LSS är i likhet med omsorgslagen en rättighetslag, som ger vissa funktionshindrade<br />
rätt till bland annat bostad med särskild service. Jämfört med omsorgslagen omfattar LSS fler<br />
funktionshinder än omsorgslagen. LSS innebar att ansvaret fördes över från landstinget till<br />
kommunerna.<br />
För personer med andra funktionshinder, vanligtvis rörelsehinder, utvecklades på 1970-talet,<br />
bostäder med boendeservice. Det innebar att en möjlighet till egen lägenhet började utvecklas<br />
som alternativ till institutioner och boende hos anhöriga. En förbättrad generell tillgänglighet,<br />
utbyggd hemtjänst och förbättrad hjälpmedelsförsörjning har sedan dess ökat valfriheten för<br />
personer med rörelsehinder. Särskilda bostäder med boendeservice för rörelsehindrade är inte<br />
längre ett huvudalternativ.<br />
År 1995 genomfördes psykiatrireformen. Den förtydligade kommunens ansvar för att<br />
tillhandahålla bl.a. bostäder för personer med psykiska funktionshinder. Psykiatrireformen har<br />
för många lett till ett bättre liv, men det finns tecken som tyder på att en del personer inte fått det<br />
stöd de skulle behöva bl.a. i form av anpassade <strong>boendeformer</strong>.<br />
24
Kommunens skyldighet att inrätta särskilda <strong>boendeformer</strong><br />
I 9 § Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, anges att de som omfattas av<br />
lagen ska erbjudas en bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad<br />
för vuxna. LSS omfattar personer:<br />
1. med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd,<br />
2. med betydande och bestående begåvningsmässigt<br />
funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder föranledd av yttre<br />
våld eller kroppslig sjukdom, eller<br />
3. med andra varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som<br />
uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och<br />
förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och<br />
därmed ett omfattande behov av stöd eller service.<br />
Kommunen har också en skyldighet att inrätta särskilt boende för funktionshindrade som inte<br />
omfattas av LSS. Kommunen ska nämligen enligt socialtjänstlagen, SOL, inrätta bostäder med<br />
särskild service för människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande<br />
svårigheter i sin livsföring (5 kap. 7 § SOL).<br />
Boendeformer enligt LSS<br />
LSS reglerar inte i detalj hur boendet för vuxna ska vara organiserat. Socialstyrelsen har utgivit<br />
föreskrifter och allmänna råd om bostäder med särskild service enligt 9 § 9 LSS (SOSFS 2002:9).<br />
Följande redovisning bygger på dessa.<br />
Det finns tre olika former av boende enligt LSS<br />
• Gruppbostad<br />
• Servicebostad<br />
• Annan särskilt anpassad bostad<br />
De tre huvudformerna utesluter inte andra boendealternativ. Lagstiftaren har lämnat öppet för<br />
andra alternativ och för en utveckling av boendeformar. De grundläggande kraven på bostad för<br />
vuxna enligt LSS utesluter dock <strong>boendeformer</strong> av institutionskaraktär.<br />
Gruppbostad<br />
Gruppbostaden beskrivs i lagens förarbeten som ett litet antal lägenheter som är grupperade<br />
kring gemensamma utrymmen, där service och omvårdnad kan ges alla tidpunkter på dygnet.<br />
Gruppbostaden är ett alternativ för personer med ett så omfattande tillsyns- och<br />
omvårdnadsbehov att mer eller mindre kontinuerlig närvaro av personal är nödvändig.<br />
Utformningen av en gruppbostad anges i de allmänna råden enligt följande:<br />
• De enskilda lägenheterna ska vara fullvärdiga<br />
• Institutionell prägel ska undvikas genom att gruppbostäder inte samlokaliseras med<br />
varandra och med andra bostäder som inte är ordinära och som regel inte heller med<br />
lokaler för daglig verksamhet<br />
• Gruppbostaden bör i regel vara avsedd för tre till fem personer. Ytterligare någon kan<br />
accepteras om samtliga boende tillförsäkras goda levnadsvillkor<br />
• Gruppbostadens gemensamhetslokaler är ett komplement till de egna lägenheterna. De<br />
bör:<br />
- ligga i nära eller direkt anslutning till de enskilda lägenheterna<br />
- vara lätta att nå<br />
25
- vara till för dem som bor i gruppbostaden och tjänstgörande personal, och<br />
- endast kunna nyttjas av andra på de boendes villkor<br />
Gemensamma utrymmen är en förutsättning för gruppbostaden. Annars är det ingen<br />
gruppbostad.<br />
Servicebostad<br />
En servicebostad består av ett antal lägenheter med tillgång till gemensam service och fast<br />
anställd personal. Lägenheterna är ofta anpassade efter den enskildes behov och ligger samlade i<br />
samma hus eller kringliggande hus. Serviceboende är en mellanform mellan ett självständigt<br />
boende i egen lägenhet och en lägenhet i en gruppbostad. Inom denna mellanform kan flera typer<br />
av boende rymmas. Det som gäller för samtliga är att:<br />
• Lägenheterna ska vara fullvärdiga<br />
• Dygnet-runt-stöd i den egna lägenheten ska erbjudas utifrån den enskildes behov<br />
• Gemensamma utrymmen för service och gemenskap ska finnas<br />
• Antalet boende kan vara fler än i en gruppbostad, men begränsas för att underlätta<br />
integration i bostadsområdet och undvika en institutionell boendemiljö<br />
• Samlokalisering med andra bostäder med särskild service undviks<br />
Annan särskilt anpassad bostad<br />
Med ”annan särskilt anpassad bostad för vuxna” avses en bostad med viss grundanpassning till<br />
funktionshindrades behov men utan fast bemanning. Stöd och service i anslutning till boendet<br />
ges i enlighet med vad LSS föreskriver. Även hemtjänst enligt socialtjänstlagen kan ges. I denna<br />
boendeform ingår inte omvårdnad, fritidsverksamheter och kulturella aktiviteter. Boendeformen<br />
är inte att betrakta som ”bostad med särskild service” enligt LSS.<br />
Eftersom boendeformen inte heller förutsätts innehålla några gemensamma utrymmen för<br />
samvaro mm är den av mindre intresse i detta sammanhang.<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och särskilt boende<br />
<strong>Boverket</strong>s föreskrifter, BBR, gäller <strong>vid</strong> de olika <strong>boendeformer</strong>na för funktionshindrade. Därmed<br />
är de även tillämpliga i samband med det statliga finansieringsstödet. BBR anger inga<br />
särbestämmelser t. ex. beträffande möjligheten att sammanföra utrymmen och utrustning i den<br />
privata bostaden till gemensamma utrymmen. Lägenheter i en gruppbostad och servicebostad ska<br />
alltså rymma samma funktioner och ha samma standard som vanliga bostäder. Därutöver kan<br />
tillkomma högre krav på tillgänglighet och andra speciella krav, som en följd av målgruppens och<br />
personalens behov.<br />
Som <strong>vid</strong> annat byggande sker inte någon granskning av utformning och standard i samband med<br />
bygglov. Den egentliga granskningen utförs av länsstyrelserna i samband med ansökan om statligt<br />
finansieringsstöd.<br />
Nedan redovisas ett exempel på en lägenhet i en gruppbostad som fått avslag av länsstyrelsen i<br />
Stockholm och <strong>Boverket</strong> med motiveringen att lägenheterna inte uppfyller de tekniska<br />
egenskapskraven enligt plan- oh byggnadslagstiftningen därför inte heller villkoren för statlig<br />
bostadsbyggnadssubvention. Lägenheterna har varken avskiljbara delar av rum för sömn och vila<br />
eller för matlagning med bibehållna funktioner. Lägenhetsytan är cirka 38 m2.<br />
26
Exempel på lägenhet i gruppbostad som ej uppfyller bestämmelserna<br />
Lokala programunderlag<br />
Vissa kommuner har utarbetat översiktliga programunderlag för särskilda <strong>boendeformer</strong>. Ett<br />
exempel är Stockholm, som har ett översiktligt programunderlag för gruppbostäder för<br />
utvecklingsstörda. Programunderlaget utgår från de centrala regler som gäller och innehåller vissa<br />
preciseringar och tillägg. Sålunda utvecklas kraven på tillgänglighet, larm, angöring,<br />
lägenhetsutformning, samvarorum med kök, tvättstuga, städ, förråd av olika slag, uteplats,<br />
personalutymmen. Lägenheten förutsätts innehålla hall, bostadsrum med plats för måltider, sömn<br />
och umgänge, köksdel med utrustning som i vanliga lägenheter av motsvarande storlek,<br />
hygienutrymme anpassat för rullstol och plats för tvättmaskin. Programunderlaget anger således i<br />
stort sett samma krav på lägenheten som BBR, men med något högre krav på tillgänglighet.<br />
Samvarorummet förutsätts vara så utrustat och dimensionerat att all mat ska kunna lagas där.<br />
Den gemensamma köksutrustningen förutsätts vara enligt normal bostadsstandard men något<br />
utökad vad gäller diskmaskin och vitvaror.<br />
Ett exempel på en gruppbostad<br />
På nästa sida visas ett exempel på en nyligen färdigställd gruppbostad i Stockholm (hösten 2004).<br />
Den kan ses som ett exempel på hur Stockholms programunderlag och gällande bestämmelser<br />
tillämpas.<br />
Gruppbostaden består av fem lägenheter på 37-49 m2. Gemensamt finns kök med matrum och<br />
en samvarodel på 44 m2. Personalen har en expedition/jourrum på 19 m2. De boende har något<br />
varierande funktionshinder, huvudsakligen lättare utvecklingsstörning eller Aspbergers syndrom.<br />
Gemensam middag erbjuds varje dag. De gemensamma utrymmena och servicen utnyttjas olika.<br />
Vissa äter middag gemensamt varje dag, någon kanske en dag i veckan och någon nästan aldrig.<br />
Vissa uppehåller sig i de gemensamma utrymmena en stor del av tiden, andra knappast alls. De<br />
gemensamma utrymmena ligger i en egen lägenhet på våningsplanet. Man passerar således inte<br />
det gemensamma på väg till sin lägenhet. Behovet av integritet har fått styra utformningen<br />
27
Kommunen blockhyr gruppbostaden och hyr i sin tur ut lägenheterna med egna kontrakt. Hyran<br />
beräknas enbart på den enskilda lägenheten.<br />
Gruppbostad i Stockholm<br />
28
Standard i befintliga LSS-bostäder<br />
Gruppbostäder har funnits relativt länge med utvecklingsstörda som målgrupp. De började<br />
byggas på 1960-talet som ett alternativ till de institutioner som utvecklingsstörda tidigare var<br />
hänvisade till. Äldre tiders gruppbostäder har ersatts av nya som motsvarar lagens krav. Det<br />
finns emellertid alltjämt bostäder som saknar kokmöjligheter och även eget hygienrum. Följande<br />
uppgifter från Socialstyrelsen beskriver situationen 1998 i landet som helhet. Cirka 20% av<br />
bostäderna saknade köksutrustning och 15% saknade även hygienrum.<br />
Bostadstyp Fördelning av bostäder enligt LSS (%)<br />
Flerbäddsrum 0,1<br />
1 rum utan kokmöjligheter, wc,dusch/bad 14,9<br />
1 rum utan kokmöjligheter, med wc,dusch/bad 5,5<br />
1 eller 1 ½ rum med kokmöjligheter, wc,<br />
dusch/bad<br />
46,9<br />
2 rum med kokmöjligheter, wc, dusch/bad 28,1<br />
3 eller fler rum med kokmöjligheter, wc,<br />
dusch/bad i bostaden<br />
1,7<br />
Uppgift saknas 1,7<br />
Summa, antal<br />
15 928<br />
Studie av gruppbostäder<br />
<strong>Boverket</strong> och Socialstyrelsen redovisar i en rapport, En egen nyckel, (<strong>Boverket</strong> 1994:9) en studie<br />
av sex gruppbostäder för utvecklingsstörda och gravt rörelsehindrade. Fem av gruppbostäderna<br />
har fyra boende och en gruppbostad fem boende.<br />
Ytor på lägenheter och gemensamhetsdelar i de sex exemplen framgår av följande tabell:<br />
Grad av rörelsehinder Lägenhetsstorlek Gemensamhetsdel<br />
Inga, små 40-64 m2 50-57 m2<br />
(entréhall, kök, vardagsrum,<br />
Blandade grader av<br />
rörelsehinder och<br />
utvecklingsstörning<br />
toalett, förråd, ej tvättstuga)<br />
50-64 m2 60-70 m2<br />
(entréhall, kök, vardagsrum,<br />
tvättstuga, toalett, förråd)<br />
Grava rörelsehinder 59-64 m2 70-80 m2<br />
(entréhall, kök, vardagsrum,<br />
tvättstuga, toalett och<br />
förrådsutrymmen)<br />
I rapporten redovisas slutsatser om den gruppbostadens fysiska utformning, verksamheten och<br />
planeringsprocessen. I detta sammanhang är slutsatserna om den fysiska utformningen av särskilt<br />
intresse:<br />
Gemensamhetslokalerna<br />
• Minimistandard bör vara entré med toalett och eventuellt uppställningsplats för rullstolar,<br />
kök med matplats samt vardagsrum. I friliggande hus fordras också tvättstuga.<br />
• Personalutrymmen bör ligga med separat entré.<br />
29
• Utrymmesstandarden måste dels grundas på en avvägning mellan hur mycket de boende<br />
befinner sig i egna lägenheter respektive i gemensamhetsdelen, dels behovet av<br />
”svängrum”.<br />
• Gemensamhetsdelen behöver en bra entré med ”buffertförråd”.<br />
Lägenheterna<br />
• Lägenheterna bör ha normal standard<br />
• Entréerna bör vara rejäla med svängrum och plats för rullstol<br />
• Köken bör planeras som normalkök och anpassas till de boendes handikapp. Behovet av<br />
köksfunktioner kan variera och därmed vilken utrustning som sätts in för den enskilde.<br />
• Våtrummen bör ha minst normalstandard. Storleken kan variera. Stor generalitet minskar<br />
framtida ombyggnadsbehov.<br />
• Alla rumsfunktioner bör planeras för rörelsehindrade<br />
• Det är önskvärt att vägg mellan sovrum och vardagsrum kan demonteras<br />
• Lägenheten bör vara överskådlig<br />
• Kontakten mellan ute och inne bör ägnas stor omsorg<br />
• Behovet av förrådsutrymmen varierar med behovet av hjälpmedel. Buffertförråd bör<br />
finnas inom hela gruppbostaden<br />
I rapporten betonas att bostäderna bör ha en god grundstandard som ger en generalitet och<br />
möjlighet till indi<strong>vid</strong>uell anpassning.<br />
Bostäder för funktionshindrade enligt socialtjänstlagen<br />
Funktionshindrade som inte omfattas av LSS men som på grund av sitt funktionshinder är i<br />
behov av boende med särskild service kan beviljas bostad med särskild service enligt<br />
socialtjänstlagen, 5kap. 7 § SOL. De vanligaste formerna är servicehus, gruppbostad, sjukhem.<br />
För samtliga särskilda <strong>boendeformer</strong> enligt SOL gäller att boendet och omvårdnaden ska vara så<br />
utformade att den enskildes kapacitet och resurser tillvaratas. Den enskilde ska få hjälp att<br />
bibehålla sina funktioner samt att bevara sitt sociala och kulturella nätverk.<br />
Serviceboende och gruppbostad kan likna motsvarande <strong>boendeformer</strong> som beskrivits ovan under<br />
LSS, men de är inte lika reglerade i SOL. Det förutsätts finnas tillgång till personal och<br />
gemensamma utrymmen. Föreskrifter och råd om utformning och standard från Socialstyrelsen<br />
saknas. Sjukhem är ett alternativ när andra <strong>boendeformer</strong> och omsorg i hemmet inte längre är<br />
möjligt.<br />
Biståndet enligt SOL kan även bestå av <strong>boendeformer</strong> som inte utgör stadigvarande boende,<br />
exempelvis institutionsboende enligt Hem för vård och boende eller familjehemsboende.<br />
Behovet av särskilda <strong>boendeformer</strong><br />
Enligt Socialstyrelsens statistik 2003 har cirka 19 000 vuxna och 1300 barn och ungdomar fått en<br />
bostad enligt LSS. Cirka 85 % kan bedömas avse personer med utvecklingsstörning. Nära 5 300<br />
personer under 65 år bodde i särskilda <strong>boendeformer</strong> som en insats enligt SOL.<br />
Enligt <strong>Boverket</strong>s bostadsmarknadsenkät 2002 bedömde cirka hälften av kommunerna att det<br />
behövdes fler bostäder med särskild service för personer med funktionshinder. Samtidigt visade<br />
kommunernas utbyggnadsplaner att tillskottet skulle komma att bli ganska begränsat de närmaste<br />
åren. Socialstyrelsen har visat att bristen på platser i särskilt boende och i bostäder med särskild<br />
service leder till att många människor inte får sitt bostadsbehov tillgodosett. Socialstyrelsens<br />
30
uppföljning 2002 visade att det då fanns cirka 2500 beslut om plats i särskilt boende enligt SOL<br />
eller LSS, som inte verkställts samt 300 ej verkställda domar om sådant boende.<br />
På regeringens uppdrag har <strong>Boverket</strong> och Socialstyrelsen undersökt orsakerna till att<br />
kommunerna inte inrättar tillräckligt många bostäder i särskilda <strong>boendeformer</strong>. I rapporten<br />
”Varför kan inte behovet av särskilda <strong>boendeformer</strong> tillgodoses”, konstateras att det sker en viss<br />
avveckling av de aktuella <strong>boendeformer</strong>na i kommunerna, men att planerad utbyggnad kommer<br />
att medföra ett nettotillskott. Ungefär hälften av avvecklingen avser icke fullvärdiga lägenheter.<br />
Kommunerna uppfattar en förskjutning i preferenserna mot eget boende istället för bostad med<br />
särskild service. De ser därför inte bristen på bostäder med särskild service som det primära<br />
problemet utan istället hur vård och omsorg i den egna bostaden ska kunna anpassas till den<br />
enskildes behov. Men för personer med vissa typer av funktionshinder, t.ex. utvecklingsstörning,<br />
är en bostad med särskild service vanligen den bästa lösningen och risken är stor att den<br />
planerade utbyggnadstakten är otillräcklig. Var fjärde kommun förutser en brist på denna<br />
boendeform de närmaste två åren, enligt rapporten.<br />
En huvudanledning till att utbudet inte räcker till är, enligt rapporten, att kommunen inte klarar<br />
av att möta tillsyns- och omvårdnadsbehovet i den egna bostaden, vilket ofta är en följd av de<br />
svårigheter som finns att rekrytera och behålla personal. Bristande ekonomiska resurser håller<br />
tillbaka inrättande av särskilda <strong>boendeformer</strong>, men det är inte investeringen i byggandet utan<br />
kostnaden för verksamheten, framför allt personalkostnaderna som är betungande för<br />
kommunerna. Det hindrar emellertid inte att det kan vara svårt att skapa utrymme i budgeten för<br />
investeringar i nyproduktion eller ombyggnad i synnerhet som man oftast inte kan ta ut de fulla<br />
kostnaderna via hyran.<br />
Kommunförbundets rapport om boende för funktionshindrade<br />
Kommunförbundet har tagit fram en rapport ”Planering av boende med funktionshinder” 2004.<br />
Syftet är att stödja kommunerna i arbetet med planering och uppbyggnad av bostäder med<br />
funktionshinder. I rapporten behandlas bland annat utformningsfrågor. I en avslutande<br />
diskussion sägs att framtidens boende antagligen kommer att vara mer indi<strong>vid</strong>ualiserat än idag.<br />
Enligt de representanter både för brukare och kommuner som medverkat i studien har man<br />
hittills alltför mycket fokuserat på gruppbostäder. Idag finns behov av mer indi<strong>vid</strong>ualiserade<br />
<strong>boendeformer</strong>, vilket stämmer överens med allmänna värderingstrender ifråga om boende. Flera<br />
av dem som deltar i studien tror att det i framtiden kommer att bli betydligt vanligare att personer<br />
med funktionshinder bor ordinärt med olika former av stöd.<br />
Vidare anförs att den tydliga avgränsning av vad som är en gruppbostad i föreskrifter och<br />
allmänna råd från statliga myndigheter kan ha haft en hämmande effekt på flexibiliteten och<br />
möjligheterna att anpassa bostaden efter de enskilda indi<strong>vid</strong>ernas behov och önskemål. Den<br />
mångfald av <strong>boendeformer</strong> som börjar utvecklas i kommunerna kan vara ett tecken på att<br />
kommunerna - statliga regler till trots - försöker anpassa bostäderna mer efter indi<strong>vid</strong>uella behov<br />
än utifrån generaliserande regelverk. SOL anses i motsats till LSS ge större möjlighet till<br />
flexibilitet genom att inte vara så detaljerad i definitionen av vad som är en bostad med särskild<br />
service.<br />
Sammanfattande kommentar<br />
Människor med funktionshinder har samma grundläggande behov i fråga om boende som andra.<br />
De har bara svårare att få dem tillgodosedda. Oftast kan det ske i vanliga bostäder med eller utan<br />
indi<strong>vid</strong>uell anpassning, med eller utan stöd i boendet. Det är en liten andel funktionshindrade<br />
som är i behov av särskilda <strong>boendeformer</strong>. Det är främst personer med utvecklingsstörning eller<br />
psykiska sjukdomar som kan vara i behov av att boendet är organiserat på ett särskilt sätt.<br />
31
Kravet på fullgoda bostäder för funktionshindrade är väl etablerat och ska inte ifrågasättas. Det<br />
bör emellertid inte förhindra en anpassning till behoven hos en indi<strong>vid</strong> eller grupp, inte heller<br />
förhindra en utveckling av <strong>boendeformer</strong>na.<br />
Vissa <strong>boendeformer</strong> är relativt väl studerade och definierade i bestämmelser och allmänna råd<br />
från myndigheter, t.ex. gruppbostäder enlig LSS. Andra är mer oprövade och oreglerade. Det<br />
stora behovet av att erbjuda människor med psykiska och/eller sociala problem ett lämpligt<br />
boende är idag dåligt tillgodosett. Kunskaper och erfarenheter behöver sammanställas till ledning<br />
för planering och anpassning av bestämmelser.<br />
Bostäder för hemlösa<br />
Vad menas med hemlöshet?<br />
Hemlöshet som socialt problem samt hemlösas villkor och livssituation har under 1990-talet<br />
ägnats en allt större uppmärksamhet. Hemlöshet anses ovärdigt ett välfärdssamhälle och är ett<br />
tecken på samhällets misslyckande. Ofta sätts ett likhetstecken mellan att vara hemlös och att<br />
vara uteliggare eller boende på härbärge. Att vara hemlös kan ha en <strong>vid</strong>are innebörd. Faktiska<br />
levnadsförhållanden och problem kan nämligen variera mellan de som saknar bostad och över tid<br />
för enskilda personer. Den statliga kommittén för hemlösa, med uppdrag att närmare studera<br />
frågan, stödja och stimulera nyskapande projekt samt föreslå åtgärder, föreslår följande definition:<br />
En hemlös är en person som saknar tillgång till egen bostad och vars livsvillkor är sådana att han eller hon inte<br />
kan erhålla en reguljär bostad.<br />
Kartläggningar av hemlöshet<br />
Kommitténs definition är bredare än den klient/patientbaserade definition som Socialstyrelsen<br />
använder sig av i sin senaste nationella kartläggning av hemlöshetens omfattning i Sverige från år<br />
1999. Enligt Socialstyrelsens kartläggning är 8000-10 000 personer hemlösa. I Stockholm är<br />
antalet 3000-5000, i Malmö 120-300. Enligt uppgifter från Malmö kommun hade antalet hemlösa<br />
i kommunen ökat till 1950 år 2002. Socialstyrelsen konstaterar följande med sin inventering som<br />
grund:<br />
• Hemlösheten har inte ökat sedan 1993<br />
• Hemlöshet hör nästan alltid ihop med missbruk och psykisk sjukdom<br />
• En mycket stor del av alla missbrukare, som fick vård och behandling av socialtjänsten<br />
1998, var trots det hemlösa i april 1999<br />
• Brister i informationsöverföring och samverkan gör att hemlösa sällan är kända inom mer<br />
än en myndighetssektor<br />
Kommittén för hemlösa konstaterar i sitt betänkande ”Adressat okänd – om hemlöshetens orsak<br />
och dynamik”, SOU 2000:14, bland annat följande:<br />
• Majoriteten av hemlösa är det tillfälligt till följd av en svag position på bostadsmarknaden<br />
• Hemlöshet är koncentrerad till de större städerna men förekommer också i mindre och<br />
medelstora städer<br />
• Andelen hemlösa människor med utomnordisk bakgrund ökar<br />
• Unga människor med utomnordisk bakgrund är överrepresenterade<br />
• Av de hemlösa under 30 år är en majoritet kvinnor<br />
32
Kommittén konstaterar också stora brister i kommunernas och andra myndigheters arbete med<br />
hemlöshet. Det saknas strategier, metoder och samverkan. I sitt slutbetänkande, Att motverka<br />
hemlöshet. En sammanhållen strategi, SOU 2001:95, lägger kommittén en rad förslag.<br />
Inriktningen på förslagen är att förebygga att människor blir av med sin bostad samt att<br />
underlätta ett (åter)inträde på bostadsmarknaden. Kommittén uppmanar kommuner och<br />
bostadsföretag att i första hand försöka tillgodose människors bostadsbehov genom<br />
förstahandskontrakt. Kommittén utvecklar inte några konkreta förslag som avser särskilda<br />
<strong>boendeformer</strong> för hemlösa.<br />
Kommunens skyldigheter att anordna bostäder åt hemlösa<br />
Hemlösa är inte någon enhetlig grupp och finns inte som begrepp i lagstiftningen. Olika lagar och<br />
paragrafer kan vara tillämpliga. Kommunens skyldigheter regleras i bostadsförsörjningslagen (Lag<br />
om kommunernas bostadsförsörjningsansvar, SFS 2000:1383) och socialtjänstlagen (SFS<br />
2001:453). I den mån hemlösa personer tillhör personkretsen enligt LSS, så är även den lagen<br />
tillämplig, se avsnittet Bostäder för funktionshindrade.<br />
Bostadsförsörjningslagen ålägger kommunen att bedriva bostadsförsörjningsplanering . I 1§ anges<br />
att ”varje kommun skall planera bostadsförsörjningen i syfte att skapa förutsättningar för alla i<br />
kommunen att leva i goda bostäder och för att främja att ändamålsenliga åtgärder för<br />
bostadsförsörjningen förbereds och genomförs”.<br />
Kommunens skyldigheter enligt socialtjänstlagen att anordna bostäder för funktionshindrade som<br />
inte omfattas av LSS beskrivs i avsnittet Bostäder för funktionshindrade. Det är inte ovanligt att<br />
hemlösa har någon form av funktionshinder. Socialtjänstlagen lägger också en skyldighet på<br />
kommunen att sörja för goda levnadsförhållanden i kommunen, vilket kan innefatta boende för<br />
hemlösa.<br />
Socialstyrelsen uppdrag att motverka hemlöshet<br />
Socialstyrelsen har av regeringen fått i uppdrag att leda ett utvecklingsarbete under åren 2002-<br />
2004 som syftar till att utveckla metoder som motverkar hemlöshet. I Socialstyrelsens plan för<br />
arbetet ingår att:<br />
• Stimulera tillkomsten av lokala verksamheter som syftar till att förebygga hemlöshet samt<br />
särskilt uppmärksamma insatser för att förhindra vräkning<br />
• Medverka till att utveckla metoder för lokala kartläggningar av hemlösheten<br />
• Se till att de olika utvecklingsprojekten utvärderas<br />
• Verka för att den långsiktiga metod- och kunskapsutvecklingen inom det sociala området<br />
stimuleras och utvecklas<br />
Ett femtontal lokala projekt har fått stöd. Ett fåtal av dem är inriktade på att skapa särskilda<br />
<strong>boendeformer</strong> just för hemlösa. Av särskilt intresse är den s.k. Per-Albinbyn i Malmö.<br />
Per- Albin byn<br />
Malmö Kommunala Fastighets AB, MKB, har i samverkan med Malmö kommun tagit initiativ till<br />
att bygga ett genomgångsboende för hemlösa. Per-Albinbyn består av 26 enrumslägenheter och<br />
sex tvårumslägenheter. Enrumslägenheterna är på 24 m 2 De har eget pentry och wc/dusch.<br />
Tvårumslägenheterna är på 36 m.2. De har samma samma utformning och standard som<br />
enrumslägenheterna plus ett sovrum. I en särskild byggnad finns reception, övernattningsrum för<br />
personalen, allrum/TV-rum för de boende samt tvättstuga med en total yta på cirka 168 m2<br />
33
Lägenheter i Per Albinbyn, lägenhetsytor 24 respektive 36 m2, Skala cirka 1:100<br />
Husen är byggda i ett plan och med tidsbegränsat bygglov. Kommunen blockhyr bostäderna som<br />
upplåts med andrahandskontrakt till de boende. Syftet är att återföra hemlösa till ett ordnat liv i<br />
eget boende på den ordinarie bostadsmarknaden. Målgruppen är personer som bor på institution,<br />
hotell, dygnsboende, träningsboende eller fängelse. Målsättningen är att de boende efter sex till<br />
tolv månader ska kunna söka bostad i MKB:s eller andra bostadsföretags bestånd.<br />
Socialförvaltningen har en socialsekreterare anställd i bostadsbyn, som tillsammans med olika<br />
frivilligorganisationerna ger de boende stöd i deras dagliga liv.<br />
För projektet ansöktes om statligt bidrag som för bostäder. Bidrag beviljades inte p.g.a. att<br />
kraven för bostad enligt BBR inte var uppfyllda.<br />
Projektet utvärderas av en forskare <strong>vid</strong> Lunds Universitet, Magnus Knutagård. I en delrapport,<br />
”Från luftslott på väg mot ett gott exempel”, oktober 2004, konstateras att det finns ett stort<br />
engagemang från de inblandade aktörerna för att projektet ska lyckas. De boende upplever sitt<br />
boende som positivt: De är nöjda med lägenheterna och området och anser att standarden i<br />
lägenheterna är hög. Stämningen i byn upplevs som positiv och flera av de boende vill ta en mer<br />
aktiv roll i arbetet med byn, t. ex skötsel, städning samt trädgårdsarbete. Flera av de boende har<br />
uttryckt att de vill bo kvar i byn, trots att målsättningen är att man ska flytta <strong>vid</strong>are efter ett år. En<br />
tendens är att de boende upplever sig tillhöra en prioriterad grupp såtill<strong>vid</strong>a att det är svårt att få<br />
plats i byn. Negativa saker som de boende tar upp är att lägenheterna är små och att det finns få<br />
förvaringsutrymmen i form av garderober och förråd. Hyran, 3700 kr/månad inklusive el anses<br />
för hög.<br />
Så här långt kan man säga att projektet fallit väl ut men det finns eller snarare fanns också<br />
farhågor bland de inblandade intressenterna. Dessa handlar om att de boende kan ställa till det<br />
34
för sig och att utomstående kan lockas till byn och ställa till problem. En risk är att projektet<br />
visserligen fortlöper bra men att det inte finns någon långsiktig planering efter boendet i byn. Stig<br />
Andersson, utvecklingschef <strong>vid</strong> Malmö Kommunala Fastighets AB,MKB, konstaterar emellertid<br />
(Bofast dec. 2004) att farhågorna och oron inte besannats. Sedan starten för två år sedan har 18<br />
personer av 32 flyttat från byn. 14 av dem har fått eget boende hos MKB och 6 av dessa har eller<br />
är aktuella för eget kontrakt.<br />
Stiftelsen Hotellhem i Stockholm, SHIS<br />
Stiftelsen har till ändamål att i samarbete med Stockholms nämnder med socialtjänstansvar, dels<br />
tillhandahålla genomgångsbostäder för personer som av sociala och/eller ekonomiska skäl är i<br />
behov av tillfällig bostad, dels erbjuda en mer varaktig bostad med visst boendestöd för personer<br />
med sociala problem samt bedriva annan därmed sammanhängande och förenlig verksamhet. För<br />
fullgörande av detta bostadssociala uppdrag förhyr eller äger stiftelsen för verksamheten lämpliga<br />
fastigheter. De flesta fastigheter ägs av AB Stockholmshem, som också svarar för den tekniska<br />
förvaltningen.<br />
Stiftelsen driver hotellhem och bostadshotell. Boendetiden skall i regel vara högst 3 år. För att<br />
bli hyresgäst hos Stiftelsen Hotellhem krävs att man folkbokförd i Stockholms kommun och<br />
anmäld hos Stockholms Stads Bostadsförmedling för att på sikt kunna få permanent bostad.<br />
Hotellhemmen innehåller möblerade och omöblerade bostäder, främst avsedda för<br />
ensamstående män och kvinnor med sociala/ekonomiska problem. De flesta lägenheterna är<br />
avsedda för genomgångsboende, men det finns också lägenheter för permanent<br />
omvårdnadsboende. Personal finns tillgänglig under vardagar, dagtid.<br />
Stiftelsen förvaltar sju stycken hotellhem med sammanlagt cirka 1100 smålägenheter. Storleken på<br />
anläggningarna varierar mellan 33 och 448 lägenheter. Lägenheterna är på cirka 20-26 m2. De har<br />
pentry och hygienrum med dusch. Gemensamma utrymmen finns i varierande utsträckning.<br />
Sällskapsrum, bastu, kafeteria förekommer. Hyran varierar men ligger oftast på nivån 3000-4000<br />
kr/månad. Nedan visas hur lägenheterna är utformade i hotellhemmet på Magnus Ladulåsgatan i<br />
Stockholm. Lägenhetsytan är drygt 23 m2. Hyran är närmare 3 500 kr/månad inklusive el. I<br />
hotellhemmet finns en kafeterian som delas av 110 lägenheter och serverar frukost och lunch till<br />
självkostnadspris och fungerar som en träffpunkt under dagtid.<br />
Lägenhet i hotellhemmet på Magnus Ladulåsgatan. Lägenhetsyta 23 m2. Skala cirka 1:100<br />
35
Avsikten är att hotellhemmen är ett genomgångsboende. Efter 3-5 år ska de flesta ha fått en<br />
annan bostad. Efter 3 år har 38 % en vanlig bostad. Idag finns 220 personer som bott längre än<br />
tre år. Det är ofta äldre personer med drogproblem som inte accepteras på den vanliga<br />
bostadsmarknaden och som har svårt att klara ett boende utan stöd. För dem finns ett s.k.<br />
omvårdnadsboende med personalstöd och matservering. Personalstödet innefattar inte reguljär<br />
hemtjänst. Ovan redovisade planexempel är från ett sådant omvårdnadsboende med 110<br />
lägenheter. Omvårdnadsboendet är ett permanent boende. Kommunen bidrar till verksamheten<br />
och förväntar sig att det ska vara ett alternativ till mer kostnadskrävande former som<br />
inackorderingshem och servicehus. En utvärdering av omvårdnadsboendet av Äldrecentrum,<br />
”Jag kommer med städvagnen, inte en trave papper” visar att det fyller en funktion och fungerar i<br />
stort sett bra. Intervjuer med de boende tyder på att de flesta är nöjda. ” Schysst säng, tak över<br />
huvudet, kan fixa käk…behöver inte mer, nästan som himmelriket” är ett citat som visar att<br />
boendet är uppskattat, men också att kraven är lågt ställda.<br />
Bostadshotellen innehåller möblerade och omöblerade bostäder främst avsedda för<br />
ensamstående ungdomar mellan 18 och 28 år. Personal finns tillgänglig under vardagar, dagtid.<br />
Stiftelsen förvaltar fem anläggningar med sammanlagt drygt 900 smålägenheter. Storleken varierar<br />
mellan 108 och 292 lägenheter. Lägenhetsstorleken är cirka 20 m2 eller strax däröver. Även dessa<br />
lägenheter har eget pentry och WC med dusch. Gemensamma lokaler saknas oftast. Hyran ligger<br />
på nivån cirka 2500 kr/månad.<br />
Planer finns på 6-7 nya hotellhem och bostadshotell de närmaste åren med sammanlagt några<br />
hundra lägenheter. Standarden planeras bli ungefär densamma som i befintliga anläggningar. I<br />
dessa projekt planeras även tvårumslägenheter avsedda för familjer, som är tänkta att minska<br />
behovet av dyra hotellinkvarteringar.<br />
Bostadshotellen som riktar sig till ungdomar bedöms som bostäder för studerande och ungdomar<br />
<strong>vid</strong> prövning för lov och statligt finansieringsstöd. De anses uppfylla de krav, som gäller för<br />
sådana bostäder. Det kan emellertid ifrågasättas. BBR ger inga undantag från kravet på<br />
avskiljbart, fönsterförsett kök i <strong>boendeformer</strong> för ungdomar. Undantaget gäller enbart bostäder<br />
för studerande. Hotellhemmen som riktar sig till vuxna har däremot enligt SHIS problem med<br />
att få statligt finansieringsstöd. Lägenheterna som i regel är cirka 25 m2 (se exempel på<br />
föregående sida) bedöms inte uppfylla kraven för bostad i BBR.<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och bostäder för hemlösa<br />
Eftersom hemlösa inte är en egentlig kategori så är inte heller bostäder för hemlösa det. Det<br />
främsta sättet att tillgodose hemlösas behov är att erbjuda helt vanliga bostäder eller särskilt<br />
boende för funktionshindrade i de fall detta är tillämpligt. I BBR finns inga bestämmelser eller<br />
råd som anknyter till begreppet hemlöshet. Det innebär att de generella bestämmelserna för<br />
bostäder ska tillämpas. Frågan om tillämpning av byggreglerna har på senare tid aktualiserats i<br />
samband projekt av karaktären genomgångsboende för hemlösa personer.<br />
Som <strong>vid</strong> annat byggande utförs den egentliga granskningen enligt BBR av länsstyrelserna i<br />
samband med ansökan om statligt finansieringsstöd.<br />
Villkor för statligt investeringsstöd<br />
Förutsättningar för investeringsstöd/stimulans är att bostäderna inte är avsedda för en viss<br />
kategori boende, att de ska vara avsedda för permanent bruk och självständigt boende. Det<br />
sistnämnda ska garanteras genom hyresavtal av normalt slag eller hyresavtal avseende kooperativ<br />
hyresrätt. Kravet på hyresavtal hindrar emellertid inte att bidrag lämnas för bostäder som<br />
36
anordnas i syfte att ”underlätta ett inträde på den ordinarie bostadsmarknaden för socialt utsatta<br />
personer”. Den faktiska innebörden i detta är oklar eftersom sådana bostäder ofta är<br />
genomgångsbostäder för en viss kategori och därmed diskvalificerade för bidrag.<br />
Sammanfattande kommentar<br />
Hemlösa är en heterogen grupp. Hemlöshet kan ha många orsaker men ofta finns psykisk<br />
sjukdom och missbruk med i bilden. I de allra flesta fall är det sociala insatser av olika slag som<br />
behövs för att en person ska klara ett vanligt boende. Det är också huvudinriktningen på de<br />
insatser som görs. De särskilda <strong>boendeformer</strong> som finns har som regel karaktär av<br />
genomgångsboende med en lägre standard än i vanliga bostäder. De uppfyller ofta inte kraven<br />
och kommer inte i åtnjutande av det statliga finansieringsstödet. Sådana <strong>boendeformer</strong> kan vara<br />
motiverade men de bör kombineras med sociala insatser och en strävan till anpassning till vanligt<br />
boende. En lägre standard än i vanliga bostäder kan vara motiverad men den lägre standarden ska<br />
inte behöva hakas upp på tillgång till gemensamma utrymmen som kompensation. Det finns ett<br />
behov av utveckling, kunskaper och erfarenheter inom området.<br />
37
Kollektivboende i det vanliga boendet<br />
Kort historik<br />
Kollektivhusens historia i Sverige börjar på 1930-talet. En grupp radikala intellektuella drev<br />
frågan, bland dem Alva Myrdal och arkitekterna bakom Stockholmsutställningen 1930 och<br />
programskriften ”Acceptera”. Kollektivhuset framställdes som en nödvändighet i det moderna<br />
samhälle som växte fram.<br />
”Helt eller delvis överflyttas där matlagningen och även intagandet av måltiderna från de privata<br />
bostadsrummen till gemensamma lokaler. Gemensamma sällskapsrum anordnas, och hemmets<br />
huvudsakliga uppgift blir att vara en viloplats under natten och en plats, dit man kan draga sig<br />
tillbaka, när man önskar fullständig isolering” (ur ”Acceptera”).<br />
I en berömd artikel i tidskriften Tiden 1932 skriver Alva Myrdal:<br />
”Det ter sig då självgivet, att även den moderna familjen bör söka en livsform anpassad efter dess<br />
speciella krav, en ny bostadsform alltså. Ett stadshus, där man i 20 små kök över och bred<strong>vid</strong><br />
varandra lagar köttbullar, och där många barnkamrar (för att inte tala om än sämre arrangemang<br />
för barnens tillvaro) hysa varsin tynande och instängd människotelning - ropar det inte efter en<br />
planmässig organisation i kollektivismens tecken?”<br />
I debatten framhävdes den <strong>kollektiva</strong> boendeformen som en möjlighet att bryta den hävdvunna<br />
arbetsfördelningen mellan man och kvinna.<br />
1935 byggdes det första kollektivhuset i Sverige på John Erikssonsgatan i Stockholm. Arkitekten,<br />
Sven Markelius var en varm kollektivhusanhängare och flyttade själv in i huset. Huset har 55<br />
lägenheter, de flesta små och med enbart kokskåp, och rymliga gemensamma utrymmen med<br />
bland annat restaurant och barnstuga. En personalstab på 22 anställda stod för servicen. I<br />
efterhand har huset beskrivits som i praktiken ett familjehotell för välbeställda hushåll med<br />
moderna idéer, där tjänstefolket kollektiviserats. Huset fick ett relativt positivt mottagande men få<br />
efterföljare.<br />
Den <strong>kollektiva</strong> bostadsidén fick <strong>vid</strong> denna tid litet gehör hos statliga myndigheter, allmännyttiga<br />
och kooperativa bostadsföretag. Det blev istället en enskild byggmästare, Olle Engqvist, som blev<br />
pionjär för det moderna kollektivhuset. Under åren 1938 till 1956 byggde han en serie med åtta<br />
kollektivhus i Stockholm av olika storlek och med olika inriktningar. Ett par av dem riktade sig<br />
ensamstående yrkeskvinnor men de flesta var öppna för hushåll av olika slag. Två av de senast<br />
byggda benämndes familjehotell, Nockebyhovs familjehotell byggt 1951 och Hässelby<br />
familjehotell från 1956. Storleken varierar från 61 lägenheter till 328 i Hässelby familjehotell.<br />
Även standard och storlek på lägenheterna i de olika husen varierar. De som byggdes för<br />
särskilda kategorier har små lägenheter med mycket begränsad köksutrustning. I synnerhet de<br />
senare byggda, de så kallade familjehotellen, har en mer varierad lägenhetssammansättning och en<br />
lägenhetsstandard som i stort sett överensstämmer med tidens.<br />
Olle Engqvists kollektivhus byggde på samma grundidé som det första kollektivhuset på John<br />
Erikssonsgatan, nämligen att anställd personal stod för den <strong>kollektiva</strong> servicen i husen. Efterhand<br />
tunnades servicen ut och avvecklades helt, vilket redan inträffat i kollektivhuset på John<br />
Erikssonsgatan. När matsalen I Hässelby familjehotell stängdes 1976 organiserade hyresgästerna<br />
själva en kollektiv mathållning som bygger på eget arbete. Verksamheten fortgår alltjämt om än i<br />
mindre skala än före 1976, när fastighetsägaren drev restaurant.<br />
38
Under 1960- och 70-talen byggdes inga nya kollektivhus. Intresset hos politiker och<br />
bostadsföretag var ringa. Samhällsutvecklingen med en snabbare ökning av personalkostnaderna<br />
än övriga kostnader gjorde att service med anställd personal blev allt dyrare. Det var också en<br />
starkt bidragande till att servicen upphörde i de existerande kollektivhusen.<br />
Den nya generationens kollektivhus<br />
Avkollektiviseringen av de sista av Olle Engqvists kollektivhus sammanföll i tiden med<br />
framväxten av en ny modell för kollektivt boende, byggd på samarbete mellan de boende istället<br />
för köpta tjänster. Som på trettiotalet var det en grupp radikala kvinnor som drev frågan och<br />
utvecklade idéerna. Med inspiration från bland annat de danska bofaelleskaberna utvecklades en<br />
modell för ett litet kollektivhus på arbetsgemenskapens grund av den sk BIG-gruppen (Bo i<br />
gemenskap) presenterad i boken, Det lilla kollektivhuset. En modell för praktisk tillämpning,<br />
1982. Så här beskriver en medlem i gruppen principerna (ur Kollektivhus idag, Inga-Lisa<br />
Sangregorio)<br />
Under främst 1980-talet tillkom flera kollektivhus som byggde på denna princip, främst i<br />
Stockholm men även på andra håll i landet. Idag finns ett 40-tal. Det var ofta allmännyttiga<br />
bostadsföretag som var byggherre men även bostadsrättsföreningar förekom. De flesta var<br />
nybyggnadsprojekt men även ombyggnader av befintliga hus förekom. Nedgången av<br />
bostadsproduktionen under 1990-talet gjorde att relativt få kollektivhus tillkom under detta<br />
decennium. Även under 2000-talet har intresset hos bostadsbyggare varit begränsat.<br />
Medan 1980-talets kollektivhus hade barnfamiljer som sin främsta målgrupp har projekten på<br />
senare år framför allt riktat sig till personer i ”den tredje livsfasen”, d.v.s något äldre hushåll utan<br />
39
hemmavarande barn. Kollektivhus för denna kategori ska möta behov av trygghet, gemenskap<br />
och service hos en åldrande befolkning, som inte längre har behov av stora bostäder när barnen<br />
flyttat hemifrån Ofta har en intressentgrupp tagit initiativ och vänt sig till ett bostadsföretag för<br />
att genomföra projektet. Dessa projekt anknyter till det starkt ökande intresset för så kallat<br />
seniorboende i allmänhet. I vanliga seniorboendeprojekt, ofta i bostadsrättsform, är emellertid<br />
inte det <strong>kollektiva</strong> särskilt framträdande. Det kommer sannolikt att finnas intresse för olika<br />
former av seniorboende med varierande grad av gemensamma utrymmen och aktiviteter.<br />
Kollektiva <strong>boendeformer</strong> kan ha en mer eller mindre stark miljöprofil. Resurshushållning ligger i<br />
de <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>nas idé. Med miljöperspektivet som utgångspunkt har det också vuxit<br />
fram <strong>boendeformer</strong> med mer eller mindre <strong>kollektiva</strong> inslag i form av ekobyar och dylikt. I dessa<br />
är vanligtvis miljöintresset det som främst förenar.<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler och <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong><br />
BBR saknar särbestämmelser för <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>. Det innebär att de generella reglerna<br />
för bostadsutformning gäller. Föreskrifternas allmänna formuleringar ger en viss flexibilitet i<br />
tillämpningen, se avsnittet Regelverket. Vissa jämkningar av lägenheternas standard har ofta<br />
gjorts i kollektivhus. Det råder emellertid en oklarhet som leder till osäkerhet och olika lokala<br />
bedömningar.<br />
<strong>Boverket</strong>s rapport ”Bra bostadsutfornmning” visar att det är möjligt att bygga lägenheter med<br />
relativt små ytor inom ramen för de generella bestämmelserna. De minsta enpersonsbostäderna<br />
får ytor strax över 35 m2. Vid ett avskiljt sovrum ökar ytan till drygt 40 m2. För en<br />
tvåpersonsbostad hamnar ytan på 55-60 m2 och trerumslägenheterna får ytor kring 70 m2. Dessa<br />
ytor är på ungefär samma nivå som i byggda kollektivhus där vissa mindre reduceringar av<br />
utrymme och utrustning gjorts jämfört med vanliga lägenheter.<br />
Om de förslag till ändrade regler och standarder som föreslås i ”Bra bostadsutformning”<br />
genomförs kan ytorna minska ytterligare i de minsta lägenheterna. Kraven på köksutrustning och<br />
sängplacering i lägenheter under 40 m2 sänks. I lägenheter upp till 55 m2 föreslås kravet på<br />
avskiljbarhet sänkas så att inte både kök och sovutrymme behöver kunna avskiljas. Detta öppnar<br />
för en möjlighet att bygga bostäder upp till 55 m2 med lägre krav på avskiljbarhet.<br />
Kollektiva <strong>boendeformer</strong> i juridiken<br />
Kollektiva <strong>boendeformer</strong> på arbetsgemenskapens grund förutsätter att de boende gör en<br />
arbetsinsats. Om någon enstaka hoppar av kanske det inte spelar så stor roll men en successiv<br />
minskning av antalet hushåll som deltar i det gemensamma får på sikt förödande konsekvenser<br />
för boendeformen. Vilka möjligheter finns då att tvinga de boende att delta? Ytterst handlar det<br />
om besittningsskyddet till lägenheten. Det skiljer sig åt något mellan de olika upplåtelseformerna.<br />
Hyresrätt<br />
En hyresgäst kan förlora sin hyresrätt genom att denna förverkas. Det innebär att hyresvärden<br />
kan säga upp hyresavtalet i förtid eller vägra förlängning av avtalet. I 42 § hyreslagen finns de sk<br />
förverkandegrunderna. Exempel på förverkandegrunder är att hyresgästen inte betalar hyran eller<br />
hyr ut lägenheten i andra hand utan tillåtelse. Enligt 42 § första stycket 8 är hyresrätten också<br />
förverkad om hyresgästen åsidosätter en ”avtalsenlig skyldighet” som går utöver hans skyldighet<br />
enligt hyreslagen och det måste anses vara av synnerlig vikt för hyresvärden att skyldigheten<br />
fullgörs.<br />
40
Det är tänkbart att hyresvärd och hyresgäst träffar avtal om viss arbetsplikt i ett kollektivt<br />
boende. Det är emellertid ytterst tveksamt om brott mot en sådan överenskommelse skulle kunna<br />
leda till förverkande av hyresrätten, särskilt som arbetsplikten egentligen inte är ett åtagande<br />
gentemot hyresvärden utan gentemot kollektivet. Arbetsplikten ligger så att säga utanför<br />
hyresförhållandet. Av samma skäl torde en vanlig uppsägning med stöd av 46 § hyreslagen få<br />
samma resultat. Besittningsskyddet kommer <strong>vid</strong> en intresseavvägning att överväga den <strong>kollektiva</strong><br />
föreningens intresse av att hyresgästen deltar i föreningens arbetsgemenskap. (enligt bedömning<br />
av Torsten Heime SABO)<br />
Kooperativ hyresrätt<br />
Vid kooperativ hyresrätt blockhyr en kooperativ hyresrättsförening huset (hyresmodellen)<br />
alternativt äger huset (ägarmodellen) och hyr ut de enskilda lägenheterna med kooperativ<br />
hyresrätt.<br />
Bestämmelserna om förverkande av hyresrätten enligt ovan gäller även <strong>vid</strong> kooperativ hyresrätt,<br />
båda modellerna. Enligt lagen (2002:93)om kooperativ hyresrätt, 3 kap.11 §, kan en kooperativ<br />
hyresrätt förverkas i ytterligare två situationer<br />
• Den som förvärvar en kooperativ hyresrätt är skyldig att ansöka om medlemskap i den<br />
kooperativa hyresrättsföreningen. Om hyresgästen inte ansöker om medlemskap efter<br />
tillsägelse från föreningen är hyresrätten förverkad och föreningen har rätt att säga upp<br />
hyresavtalet.<br />
• Hyresgästen åsidosätter en i föreningens stadgar föreskriven skyldighet som går utöver hans<br />
eller hennes skyldigheter enligt lagen om kooperativ hyresrätt och det måste anses vara av<br />
synnerlig vikt för föreningen att skyldigheten fullgörs<br />
Det innebär att den som bor i kooperativ hyresgäst dels måste vara med i den kooperativa<br />
hyresgästföreningen, dels fullgöra skyldigheterna i föreningens stadgar, annars kan hyresrätten<br />
förverkas. En förutsättning är att det är av synnerlig vikt för föreningen att skyldigheten fullföljs.<br />
Propositionen om kooperativ hyresrätt (2001/02:62) ger ingen direkt vägledning för när denna<br />
förutsättning kan anses vara uppfylld. I propositionen anges emellertid att det kan finnas legitima<br />
skäl att i stadgarna ta in föreskrifter om att medlemmarna ska ta viss del i skötseln av huset.<br />
Om medlemmarnas arbetsinsatser kan anses vara av synnerlig vikt för föreningens verksamhet,<br />
ekonomi och åtaganden gentemot hyresvärden (<strong>vid</strong> hyresmodellen) kan hyresrätten förverkas för<br />
en medlem som inte efter tillsägelse fullgör sin del. En annan förverkandegrund kan t ex tänkas<br />
vara illojalt förfarande gentemot föreningen. Frågan om under vilka förutsättningar en kooperativ<br />
hyresrätt kan förverkas har ännu inte prövats rättsligt, men det finns inte anledning att tro att<br />
kommande rättspraxis skulle avvika från den som gäller medlemmar i en bostadsrättsförening.<br />
(enligt bedömning av Torsten Heime, SABO)<br />
Bostadsrätt<br />
De regler som gäller för förverkande av bostadsrätt (7 kap. 18-25 §§ bostadsrättslagen, 1991:614)<br />
är mycket lika dem som gäller på hyresrättens område. Skillnaderna beror till stor del på att<br />
reglerna om lägenhetsinnehavarens rättigheter och skyldigheter skiljer sig åt mellan de båda<br />
upplåtelseformerna. I 7 kap.18 § 7 bostadsrättslagen finns en bestämmelse liknande den <strong>vid</strong><br />
kooperativ hyresrätt om att bostadsrätten kan förverkas om bostadsrättshavaren åsidosätter en<br />
förpliktelse enligt stadgarna och det måste anses vara av synnerlig vikt för föreningen att<br />
skyldigheten fullgörs. Det handlar således om samma avvägning som <strong>vid</strong> kooperativ hyresrätt. I<br />
propositionen om kooperativ hyresrätt (2001/12:62), sid 78, dras också en direkt parallell mellan<br />
kooperativ hyresrätt och bostadsrätt i detta avseende.<br />
41
Erfarenheter av rättstillämpningen i samband med kollektivhus saknas. Hos HSB har frågan om<br />
viss arbetsplikt kommit upp i samband deltagande <strong>vid</strong> städdagar o dyl. I sådana fall bedöms ett<br />
förverkande av bostadsrätten vara uteslutet <strong>vid</strong> vägran att delta Av betydelse i sammanhanget<br />
anses vara bostadrättslagens relativt tydliga begränsning av bostadsrättshavarens ansvar till den<br />
egna lägenheten. Tillämpningen <strong>vid</strong> <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> som från början byggts upp med<br />
gemensamt arbete och gemensamt ansvar som grund är oklar (enligt Owe Schramm, HSB).<br />
Sammanfattande kommentar<br />
Lagstiftningen är utformad utan särskild hänsyn till de omständigheter som gäller <strong>vid</strong> <strong>kollektiva</strong><br />
<strong>boendeformer</strong> som förutsätter att de boende deltar i olika sysslor. Såvitt kan bedömas finns ingen<br />
formell möjlighet att kräva deltagande <strong>vid</strong> vanlig hyresrätt. Besittningsskyddet tar över.<br />
Bostadsrätt och kooperativ hyresrätt synes ge större möjligheter att på rättslig grund ställa krav på<br />
deltagande från de boende, men avsaknaden av rättspraxis skapar osäkerhet. Frågan behöver<br />
klargöras ytterligare till grund för förtydliganden och eventuella ändringar i lagstiftningen.<br />
Kollektivhus i praktiken<br />
I det följande sammanfattas hur de kollektivhus som tillkommit sedan 1980 är utformade och hur<br />
de fungerar.<br />
Storlek<br />
Antalet lägenheter varierar mellan 9 och 50 lägenheter. En vanlig storlek är 30-50 lägenheter.<br />
Lägenhetsfördelning<br />
Lägenheterna är av olika storlek, 1-4 rum och kök. I hus avsedda för barnlösa hushåll är<br />
lägenheterna mindre. En erfarenhet från kollektivhus med många barnfamiljer är att det ofta är<br />
en brist på större lägenheter. Barnen blir större och behöver mer utrymme samtidigt som<br />
hushållen bor kvar i sina lägenheter när barnen flyttat hemifrån.<br />
Upplåtelseform<br />
Den dominerande upplåtelseformen är hyresrätt. Det har sin grund i att det främst är<br />
allmännyttan som engagerat sig i kollektivhus. I några hus tillämpas kooperativ hyresrätt. Ofta<br />
finns någon form av utvecklat boinflytande, även när det är fråga om vanlig hyresrätt. Ett enkelt<br />
och direkt inflytande över husets angelägenheter är viktigt. Upplåtelseformen spelar mindre roll.<br />
Gemensamma utrymmen och aktiviteter<br />
Den viktigaste gemensamma lokalen och som finns i alla hus är den gemensamma<br />
matsalen/matrummet med tillhörande kök. Matsalen är också husets vardagsrum och festlokal.<br />
Den används även för samvaro, möten, föreställningar, fester. Den kan också lånas eller hyras för<br />
privata fester och tillställningar av de boende.<br />
Övriga gemensamma utrymmen varierar. Likaså kan användningen variera över tiden. Ofta finns<br />
utrymmen för samvaro, lek, hobby, motion. TV-rum och datarum förekommer också. Gästrum<br />
att hyra för en billig penning finns i en del av husen. En gemensam tvättstuga är regel.<br />
Ytan på de gemensamma lokalerna varierar. Ofta ligger den mellan 5-10 m2 per lägenhet utöver<br />
det som finns i ett vanligt flerbostadshus. Det innebär att cirka 8-10 % av den boyta man betalar<br />
för är gemensam.<br />
De gemensamma utrymmena ingår i hyresförhållandet eller bostadsrättsupplåtelsen och är<br />
inbakad i hyran eller avgiften till bostadsrättsföreningen.<br />
42
Boendeformen präglas i hög grad av de aktiviteter som försiggår i de gemensamma utrymmena,<br />
där mathållningen intar en särställning. Hur ofta mat serveras varierar stort mellan husen. Ofta är<br />
det 1-5 middagar per vecka. Det finns också exempel på ännu färre. Det kan också växla över<br />
tiden i ett och samma hus. De boende står för mathållningen själva. Man har valt olika<br />
organisatoriska modeller för det. En förekommande form är att man organiserat sig i matlag som<br />
ansvarar för sin vecka eller sina dagar. Som regel förutsätts att alla deltar i det gemensamma<br />
arbetet i någon utsträckning. Det är knappast möjligt att tvinga den att delta som inte vill (se<br />
föregående avsnitt), men det tycks inte vara så stort problem med folk som ställer sig utanför.<br />
Däremot kan arbetsinsatsen variera beroende på hälsa, intresse och andra omständigheter.<br />
Det gemensamma köket utnyttjas ibland av de boende privat för syltkokning, bak och annat som<br />
kräver utrymme och utrustning.<br />
Utnyttjandet av matsalen kan variera stort. Det beror självfallet på hur ofta mat serveras. Men det<br />
varierar också mellan olika hushåll. Vissa äter praktiskt taget varje dag, andra mer sällan beroende<br />
på arbete och andra engagemang. Vissa föredrar att äta hemma i lägenheten ganska ofta. Ibland<br />
och för en del är matsalen ett praktiskt sätt att få sin mat. För andra fyller matsalen också en<br />
viktig social funktion. Utnyttjandet kan också variera över tiden för ett hushåll eller en person.<br />
Arbete, sjukdom, relationer utanför huset kan ibland innebära praktiska svårigheter att delta<br />
husets angelägenheter. I andra skeden av livet får den dagliga samvaron stor betydelse.<br />
Kollektivhuset bjuder inte bara på gemensamma utrymmen och aktiviteter. De boende lyfter ofta<br />
fram andra kvaliteter. Trygghet och gemenskap följer med att man känner sina grannar. De<br />
personliga nätverken blir större än i andra <strong>boendeformer</strong> vilket ger en stimulans i vardagen och<br />
ett skyddsnät när något händer. För barnen innebär det en extra trygghet och stimulans att ha<br />
vardagliga relationer till flera vuxna. Kollektivhuset kan även ge såväl privatekonomiska fördelar,<br />
genom samnyttjande och ömsesidig hjälp, som samhälleliga vinster genom minskat beroende av<br />
samhällets omsorger. Boendeformen befrämjar en resursbesparande livsstil.<br />
Lägenhetsutformning<br />
Lägenheterna är utformade på i princip samma sätt som vanliga lägenheter. Samma<br />
myndighetskrav har också gällt. Variationer förekommer givetvis. Följande generella bild<br />
framträder:<br />
I de flesta fall har små lägenhetsytor i förhållande till antalet rum eftersträvats. Det är inte<br />
ovanligt att köksinredningen bantats något i förhållande till kraven <strong>vid</strong> den tid de byggdes. Även<br />
ytorna har bantats i flera fall. Den sammanlagda ytan för kök och vardagsrum är ofta mindre än<br />
normalt. Det har åstadkommits genom en öppen planlösning där kök och vardagsrum hänger<br />
ihop. Plats för ett extra matbord i vardagsrummet, som var regel i normalproduktionen, har<br />
där<strong>vid</strong> utgått. Ibland har matplatsen i köket istället utgått. Strävan efter små lägenhetsytor har i<br />
trerumslägenheter och större i flera fall inneburit att minst ett av sovrummen gjorts litet, ett så<br />
kallat halvrum. Detta förekom, helt i enlighet med bestämmelserna, även i normalproduktionen<br />
men det är relativt frekvent i kollektivhus. Detsamma gäller vardagsrummet som genomgångsrum<br />
till ett sovrum. Avkall från tillgänglighetskraven har inte kunnat konstateras. Effekten av<br />
bantningarna är att lägenheterna är mindre än motsvarande lägenheter i den genomsnittliga<br />
bostadsproduktionen och i flera fall även mindre än vad <strong>vid</strong> tiden gällande minimikrav leder till.<br />
I hus som byggts om har en del fall relativt stora avsteg från nybyggnadsnormerna gjorts. Det<br />
beror emellertid i hög grad på befintliga måttförhållanden.<br />
Det ska tilläggas att även helt normala, relativt rymliga lägenheter också förekommer.<br />
43
Hur fungerar lägenheterna?<br />
Bostadsvaneundersökningar och andra mer systematiska studier av lägenheter i kollektivhus<br />
saknas i stor utsträckning.<br />
I en rapport Den nya generationens kollektivhus (Byggforskningsrådet T 16:1989) behandlas<br />
frågan med en studie av fyra kollektivhus som utgångspunkt. De fyra hus som studeras är Rio,<br />
Fristad, Blenda, Prästgårdshagen. De två förstnämnda är av en speciell typ där kollektivhuset<br />
samlokaliserats med ett servicehus för pensionärer. Servicehusets restaurant skulle även serva<br />
kollektivhuset. Dessa hus innehåller också betydligt fler lägenheter. Rio har 111 lägenheter och<br />
Fristad 133. I rapporten konstateras att lägenhetsytorna i Rio och Fristad är små, men de har inte<br />
bantats för att få yta över för de gemensamma ytorna. En besparing har istället skett genom att<br />
klämma in fler lägenheter kring varje trapphus, vilket lett till enkelsidiga och solfattiga lägenheter.<br />
I de två mindre kollektivhusen Blenda och Prästgårdshagen har lägenheterna bantats. I<br />
Prästgårdshagen saknar köket matplats och sovrummen har gjorts relativt små. I Blenda har<br />
1:orna och 2:orna enbart kokskåp och de större lägenheterna kokvrå. Köksutrustningen ligger i<br />
den inre delen av ”dagrummet”, som inte rymmer både sittgrupp och matplats. Dagrummet<br />
ligger öppet mot lägenhetens entré och är också passage till ett sovrum. Svaren på en enkätfråga<br />
som gällde lägenheten utformning visar att andelen missnöjda var högre i Blenda (31 % jämfört<br />
med 7-16 % ide andra husen). De boende Blenda och Prästgårdshagen uttryckte <strong>vid</strong>are missnöje<br />
med sina kök. 50 % i Blenda och 32 % i Prästgårdshagen var helt eller något missnöjda med<br />
köket, medan motsvarande siffra för de två övriga husen var fyra respektive nio %.<br />
Trerumslägenhet i Blenda, 64 m2. Skala cirka 1:100<br />
44
På frågan om möjligheten att minska den privata lägenhetsytan respektive köksutrustningen när<br />
man bor i kollektivhus blev svaren (%):<br />
Fristad Rio Blenda Prästgårdshagen<br />
Ja, lägenhetsytan 32 23 59 70<br />
Ja, köksutrustn. 10 10 53 43<br />
Antal svarande 157 132 32 40<br />
Rapportens författare kommenterar resultatet på följande sätt:<br />
”Med hänsyn till att lägenheterna i Fristad och Rio är normalstora kan svaren där tolkas så att en<br />
tredjedel respektive en fjärdedel är villiga att minska sin nuvarande lägenhetsyta. De boende i<br />
Blenda och Prästgårdshagen torde vara medvetna om att deras lägenheter redan är bantade,<br />
varför svaren torde innebära att majoriteten i princip godkände detta (men inte nödvändigtvis<br />
omfattningen av minskningen). I alla hus utom Blenda ansåg betydligt färre att man kunde<br />
minska den privata köksutrustningen. Mot bakgrund av det uttalade missnöjet med köken i<br />
Blenda och Prästgårdshagen bör svaren tolkas så att de svarande i dessa hus i stor utsträckning<br />
godkänner principen om bantade kök men inte precis i den omfattning eller typ som tillämpats.<br />
Av de 61 som svarade ja till en minskning av köksutrustningen ansåg 17 att man kunde klara sig<br />
med mindre eller utan frys, medan 11 angav mindre utrustning i övrigt (inklusive skåp) och 6<br />
minskad köksyta”.<br />
I rapporten konstateras också att vardagsrummet är genomgångsrum och inte heller avskiljbart<br />
från andra rum i majoriteten av lägenhetstyperna i de studerade husen. Författarna ser detta som<br />
en nackdel eftersom det i debatten om kollektivhus har framförts att man i kollektivhus skulle<br />
kunna klara sig med ett rum mindre än man eljest skulle ha gjort. Det borde enligt författarna<br />
skärpa kravet på att vardagsrummet ska vara avskiljbart och inte genomgångsrum, för att kunna<br />
utnyttjas som sovrum.<br />
Lägenheterna i Blenda kommenteras i en annan rapport, Femton kollektivhus<br />
(Byggforskningsrådet T9:1992). Där konstateras att lägenheterna krympts i förhållande till<br />
normala lägenheter och att reduceringen av köksutrymmet i ettorna och tvåorna varit väl drastisk<br />
och lett till dåliga planlösningar. Att bara ha kokskåp och nästan inga förvaringsutrymmen för<br />
porslin och köksutrustning var ett misstag: Även ett litet hushåll behöver någonstans att förvara<br />
sina privata ägodelar.<br />
Lägenhetsutformningen berörs även i en rapport Levande kollektivhus, Att bo, leva och arbeta i<br />
Hässelby familjehotell (Byggforskningsrådet R 19:1986). I en sammanfattande diskussion sägs att<br />
erfarenheterna från Hässelby familjehotell tyder på att ytminskningar som går ut över de vanliga<br />
funktionerna i lägenheterna inte kompenseras av tillgång till gemensamma lokaler. Lägenheterna i<br />
kollektivhuset bör alltså enligt rapportförfattarna ha normal planlösning och utrustning men<br />
ytorna bör hållas små. Det bör påpekas att lägenheterna i Hässelby familjehotell har en normal<br />
50-talsstandard, men en yt- och utrustningsstandard som ligger under den som gällt de senaste<br />
decennierna.<br />
Inom ramen för denna utredning har gjorts ett antal intervjuer med boende i kollektivhus om<br />
lägenheternas utformning och standard. Bilden är splittrad, men ändå möjlig att sammanfatta:<br />
45
Det är uppenbart att den egna lägenheten betyder mycket även i kollektivhus. Den som är<br />
engagerad i sitt boende är intresserad av sin lägenhets utformning. De som bor i hus med några<br />
år på nacken och inte känner av nybyggnadshyrorna lika starkt är mindre benägna att plädera för<br />
krympta lägenheter. Efter några år är det inte den inbesparade kvadratmetern som är i förgrunden<br />
utan lägenhetens brister. De menar att tillgång på gemensamma utrymmen inte kompenserar<br />
brister i lägenheterna. I synnerhet barnfamiljer anser att vanliga kök behövs, om inte annat för att<br />
kunna förvara alla prylar. Trots allt äts de flesta måltiderna hemma. Öppenhet mellan kök och<br />
vardagsrum ger en rymd som uppskattas. Små, smala sovrum på 7-8 m2 får kritik. Yteffektiva<br />
men välplanerade lägenheter efterlyses även i kollektivhus. Flera vittnar om att de gemensamma<br />
utrymmena gör en mindre lägenhet än annars är acceptabel. Men då handlar det inte om några<br />
större inskränkningar på funktionen. Behovet av ett eget rum försvinner inte därför att det finns<br />
gemensamma utrymmen. Att man trivs med sitt boende som helhet gör det emellertid lättare att<br />
överse med brister i detaljer.<br />
Men det finns också de som utrycker att en lägre standard i lägenheterna är både möjlig och<br />
önskvärd. Skälen är främst ideologiska och ekonomiska, ofta i kombination. De ekonomiska<br />
skälen blir särskilt starka i nybyggda hus och hus under planering. Varje kvadratmeter är dyr. Om<br />
kollektivboende ska vara möjligt för personer med normala inkomster måste bostadskostnaderna<br />
pressas. Genom att satsa på generösa och attraktiva gemensamma utrymmen minskar behovet av<br />
privat yta. Små minskningar av den privata ytan ger mångdubbel utdelning gemensamt, menar<br />
man.<br />
Aktuella projekt<br />
Inom projektet har inte gjorts någon heltäckande inventering av kollektivhusprojekt i vardande.<br />
Fem projekt har träffats på. Ett av dem är i ett befintligt hus som omvandlas till ett kollektivt<br />
seniorboende. Ett är föremål för en ännu inte avgjord arkitekttävling. Tre är nybyggnadsprojekt<br />
där projekteringen hunnit så långt att hus och lägenheter fått sin form Det är intressant att<br />
konstatera att alla tre riktar sig till något äldre hushåll utan barn, en typ av seniorbostäder således.<br />
Skälet till denna inriktning är att intresseföreningar har bildats och tagit initiativ till projekten. I<br />
två av husen är allmännyttiga bostadsföretag byggherrar, i det tredje en kooperativ<br />
hyresrättsförening. Dessa tre projekt presenteras i det följande.<br />
Kv Sjöfararen, Stockholm<br />
Byggherre är AB Familjebostäder i Stockholm<br />
Projektet ligger i Hammarby Sjöstad och ingår i ett större projekt med hyresbostäder av vanligt<br />
slag. Kollektivhuset vänder sig till något äldre hushåll utan hemmavarande barn. Antalet<br />
lägenheter är 44 fördelat på:<br />
18 enrumslägenheter, yta 41,5 m2<br />
21 tvårumslägenhetr, yta 57-58 m2<br />
5 trerumslägenheter, yta 73 m2<br />
Gemensamt finns kök matsal/allrum, hobbyrum tvättstuga. Dessutom planeras fyra gästrum med<br />
toalett. Projektet är på skisstadiet men hus och lägenheter har i stort sett fått sin form. En<br />
intresseförening, Framtiden, har tagit initiativ till projektet. Framtiden samlar människor som är<br />
intresserade av kollektivt boende. Planering och projektering sker i samråd med föreningen och<br />
framtida boende. Kooperativ hyresrätt, hyresmodellen, är aktuell som upplåtelseform, men det är<br />
ännu inte slutgiltigt bestämt.<br />
46
Det har funnits en strävan från både AB Familjebostäders och de boendes sida att hålla<br />
lägenhetsytorna nere för hålla den totala bostadskostnaden på en överkomlig nivå. Under<br />
projekteringen har vissa jämkningar av utrymme och utrustning i lägenheterna diskuterats med<br />
hänsyn till att det finns gemensamma utrymmen. BBR har emellertid varit starkt styrande.<br />
Lägenheterna är små och yteffektiva och uppfyller bestämmelserna i <strong>Boverket</strong>s byggregler (BBR).<br />
Det innebär att köken är utrustade som kök i vanliga lägenheter. Projektet har dock ej granskats<br />
av myndigheterna ännu.<br />
Såväl byggherren som de boende genom föreningen Framtiden hade önskat att BBR gett en<br />
möjlighet att minska på utrymmen och utrustning i lägenheterna.<br />
Se ritningar i bilaga 1<br />
Bo Aktiv (kv Selen), Malmö<br />
Byggherre är en kooperativ hyresrättsförening.<br />
Kollektivhuset vänder sig till något äldre hushåll utan hemmavarande barn. Antalet lägenheter är<br />
47 fördelat på:<br />
18 enrumslägenheter, yta 41-48 m2<br />
10 tvårumslägenheter, yta 55 m2<br />
8 trerumslägenheter, yta 70 m2<br />
Gemensamt finns kök, matsal, samlings- och aktivitetsrum, friskvårdsrum, bastu, verkstad och<br />
två gästrum. Ytan på de gemensamma utrymmena är cirka 350 m2. Projektet genomförs av en<br />
kooperativ hyresrättsförening. Upplåtelseformen blir således kooperativ hyresrätt, ägarmodellen.<br />
Det har funnits en strävan att hålla nere kostnaderna bland annat genom att genom att hålla nere<br />
lägenhetsytorna. Små lägenheter innebär också att det fler lägenheter att fördela kostnaderna på.<br />
Det har varit mycket diskussion om lägenhetsutformningen, som till stor del har handlat om att<br />
minska på utrymmen och utrustning för att pressa kostnaderna. Slutligen har det landat i<br />
yteffektiva lägenheter, anpassade till bestämmelserna i BBR.<br />
Bygglovsansökan är inlämnad och upphandlingen pågår. Ansökan om statligt finansieringsstöd är<br />
ej inlämnad men underhandskontakter pekar på positivt besked. Projektet är ett av<br />
Byggkostnadsforums pilotprojekt.<br />
Se ritningar i bilaga 2<br />
Bifrost, Mölndal<br />
Byggherre är Mölndalsbostäder AB<br />
Kollektivhuset vänder sig till äldre hushåll utan hemmavarande barn. Antalet lägenheter är 44<br />
fördelat på:<br />
8 enrummare, yta 39,3 m2<br />
25 tvårummare, yta 47,2-55,6 m2<br />
11 trerummare, yta 60,3-69,9<br />
Gemensamt i husets bottenvåning finns kök, matsal, allrum, bibliotek, hobbyrum och tvätt. På<br />
det översta planet finns också rum för hobby, samvaro, motion, samt bastu och gästrum. Dä<br />
finns också en gemensam terrass. Ytan på de gemensamma utrymmena är sammanlagt cirka 400<br />
m2. Upplåtelseformen blir kooperativ hyresrätt, hyresmodellen. Byggstart första kvartalet 2005<br />
och inflyttning 1 mars 2006<br />
47
Initiativet till projektet togs av en intresseförening, Bo ihop. Planering och projektering har skett i<br />
samråd med föreningen och de framtida hyresgästerna. Från de boendes sida har det funnits en<br />
press mot små ytor för att hålla kostnaderna nere. Det har resulterat i lägenheter med något<br />
mindre köksutrustning än normalt. Detta har inte förhindrat att byggnadslov och statligt<br />
finansieringsstöd beviljats. Ett problem har varit bestämmelsen att investeringsbidrag/stimulans<br />
inte ges till kategoribostäder. Det har lösts genom en anpassning av stadgarna för den<br />
kooperativa hyresrättsföreningen.<br />
Se ritningar i bilaga 3<br />
Sammanfattande kommentar<br />
Idén om ett annat sätt att bo, i en mer kollektiv form, har haft sin lockelse under en stor del av<br />
1900-talet och har det fortfarande. Det <strong>kollektiva</strong> boendet har emellertid varit mer diskuterat än<br />
praktiserat. Formerna har varierat genom åren. I den modell som varit förhärskande de senaste<br />
decennierna bygger den gemensamma mathållningen och all annan verksamhet i huset på de<br />
boendes egna arbetsinsatser. Lägenheterna är ofta något bantade jämfört med vanliga lägenheter.<br />
Den målgrupp som idag är mest aktuell är äldre hushåll utan hemmavarande barn. De boendes<br />
uppfattningar om lägenhetsstandarden är inte entydiga. Höga byggkostnader och<br />
boendekostnader är ett starkt skäl till hårda prioriteringar i de aktuella projekten. Små<br />
lägenhetsytor eftersträvas för att finansiera de gemensamma utrymmena.<br />
Anspråken på lägenheterna i <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> är inte radikalt annorlunda än i vanliga<br />
<strong>boendeformer</strong>. Det är i grunden samma funktioner som ska tillgodoses. De enskilda hushållens<br />
storlek, sammansättning, ekonomi och preferenser är olika och varierar över tiden även i<br />
<strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong>. Därtill kommer att varje hushåll har sitt sätt att utnyttja boendeformens<br />
möjligheter, som också varierar över tiden beroende på vilken livsfas och situation hushållet<br />
befinner sig i. Till exempel kan barnens ålder, sjukdomar, arbetssituation, skilsmässa mm förändra<br />
utnyttjandet. Det ställer krav på anpassbara och mångsidigt användbara bostäder även i<br />
kollektivhus.<br />
Byggreglerna har inga särbestämmelser för <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> i allmänhet, som tydligt<br />
anger att en lägre standard kan godtas om det finns gemensamma utrymmen. Byggreglerna har<br />
emellertid i flera fall tillämpats så att vissa avsteg godtagits. Kollektiva <strong>boendeformer</strong> liksom<br />
projektörer och granskare skulle vinna på en större tydlighet i hur reglerna kan tillämpas.<br />
48
Slutsatser och förslag<br />
De allmänna formuleringarna i <strong>Boverket</strong>s byggregler, BBR, om bostadens utformning ger idag en<br />
flexibilitet i tillämpningen men också ett stort utrymme för skilda tolkningar. För den vanliga<br />
bostadsproduktionen har det utbildats en praxis som visserligen kan variera lokalt, men som de<br />
olika aktörerna känner till. För särskilda <strong>boendeformer</strong> öppnar bestämmelserna för större<br />
tolkningsmöjligheter och för <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> som förekommer sällan finns ingen praxis<br />
utvecklad. Osäkerheten hos byggherrar, projektörer och myndigheter om vad som gäller är<br />
påtaglig. Tillfälligheter och personliga tyckanden, ibland med bristfällig underbyggnad, får ett<br />
stort spelrum. Det kan leda till dåliga lösningar eller räddhågad bokstavstolkning som tar det<br />
säkra före det osäkra. Det hämmar utvecklingen. Den skepsis som finns mot en annan fördelning<br />
mellan privat utrymme och gemensamt kan delvis ha sin grund i hur de möjligheter till<br />
omfördelning som finns i bostäder för äldre och studerande tillämpas. Den lägre privata<br />
standarden i dessa bostäder kan i många fall knappast anses kompenseras av tillgång till<br />
gemensamma utrymmen.<br />
BBR bör ange en generell möjlighet till omfördelning mellan privat och gemensamt<br />
En utgångspunkt bör vara att en bostad betraktas som fullvärdig även om yta och utrustning i<br />
den privata bostaden reduceras förutsatt att reduceringen kompenseras av tillgång till<br />
gemensamma utrymmen och utrustning. Följande principiella förändring föreslås:<br />
De undantag för särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre respektive studerande och ungdomar ersätts av<br />
en generell regel som säger att för en grupp bostäder får delar av enskilda lägenheters utrymmen<br />
och utrustning sammanföras till gemensamma utrymmen i lämplig omfattning. I vilken<br />
omfattning det får ske avgörs av vem boendet riktar sig till. De gemensamma utrymmena ska ha<br />
en sådan storlek och utrustning att de utgör en skälig kompensation för inskränkningarna i den<br />
enskilda lägenheten.<br />
Preciseringar för olika <strong>boendeformer</strong><br />
I råd preciseras/exemplifieras vad som kan godtas/är lämpligt <strong>vid</strong> olika former av boende.<br />
Därmed utesluts inte andra tillämpningar vilket ger en flexibilitet som möjliggör en utveckling av<br />
<strong>boendeformer</strong>. Eventuella inskränkningar i standarden som har andra motiv än att de<br />
kompenseras av gemensamma utrymmen bör anges särskilt och inte knytas till en omfördelning<br />
av standarden mellan privat och gemensamt.<br />
1. Boendeformer med gemensamma utrymmen för matlagning, måltider, samvaro m.m.<br />
Inredning och utrustning för matlagning, utrymme för matplats och samvaro i den privata<br />
bostaden bör kunna reduceras. Hänvisning bör göras till en standard för ofullständig mathållning<br />
(begreppet kan övervägas, ”bostäder med gemensam mathållning” är en mer positiv benämningt).<br />
SS 91 42 31 anger en standard för ofullständig mathållning. Denna standard anger reduceringar<br />
på cirka 80 cm jämfört med standarden för fullständig mathållning. Den bör ses över och infogas<br />
SS 91 42 21.<br />
BBR har idag inga preciserade krav på utrymme för matplats och samvaro, bara på att utrymme<br />
ska finnas. Det bör förtydligas att vissa begränsade minskningar i förhållande till vanlig standard<br />
kan göras. Det kan handla om någon plats mindre <strong>vid</strong> matbordet och sittgruppen. Alternativt kan<br />
matbordet också användas som arbetsplats och minska behovet av en särskild arbetsplats.<br />
49
Inskränkningar i övriga funktioner, personhygien, sömn och vila, hemarbete, entré och förvaring<br />
i den egna lägenheten kan knappast anses kunna kompenseras av tillgång till gemensamma<br />
utrymmen.<br />
Viss vägledning bör finnas beträffande vad som avses med att de gemensamma utrymmena ska<br />
ge skälig kompensation för inskränkningarna i lägenheterna. Följande bör klargöras:<br />
• De boendes tillgång till de gemensamma utrymmena ska säkras i upplåtelseavtalen för<br />
lägenheterna<br />
• De gemensamma utrymmena ska ligga i nära anslutning till lägenheterna<br />
• De ska vara utformade och dimensionerade med hänsyn till antalet boende och ge<br />
möjlighet till dagligt nyttjande. En erfarenhet är att kök och matrum lämpligen<br />
dimensioneras för minst samma antal personer som antalet lägenheter.<br />
• Antalet lägenheter som delar gemensamma utrymmen bör inte vara större än att lokalerna<br />
kan utnyttjas på ett informellt sätt och vara enkelt tillgängliga för de boende.<br />
• Gemensam mathållning som organiseras av de boende genom egna arbetsinsatser<br />
förutsätter att gruppen inte är större än att de boende kan lära känna varandra och ha<br />
praktiska förutsättningar att organisera verksamheten. Många existerande kollektivhus<br />
som fungerar väl är i storlek upp till 50 lägenheter. Någon exakt gräns går inte att dra.<br />
2. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre<br />
Denna utredning har inte givit underlag för förslag till ändringar av bestämmelsernas innehåll.<br />
Det finns emellertid ett behov av viss vägledning och vissa preciseringar av hur bestämmelserna<br />
ska tillämpas. Det gäller t.ex. gruppstorlek, kravet på avskiljbarhet, vilken utrustning för<br />
matlagning som fordras, hur stora inskränkningar i lägenheterna som får göras. Det är tveksamt<br />
om de gemensamma utrymmena ger fullgod kompensation för de inskränkningar som idag<br />
förekommer. Uttrycket skälig kompensation svarar bättre mot tillämpningen. Inskränkningarna<br />
synes vara mer motiverade av de boendes fysiska och psykiska tillstånd och behov av omvårdnad<br />
än ett uttryck för omfördelning mellan privat och gemensamt.<br />
Den ovan föreslagna generella regeln om möjligheten att inskränka på standarden om det finns<br />
gemensamma utrymmen kan tillämpas på andra typer av äldrebostäder än gruppbostäder, t.ex.<br />
<strong>boendeformer</strong> med fler lägenheter och ett självständigare boende än i gruppbostäder. I sådana<br />
fall blir inskränkningarna i lägenheterna mindre. Den standard som beskrivs ovan under 1.<br />
”Boendeformer med gemensamma utrymmen för matlagning, måltider, samvaro m.m.”<br />
kan vara vägledande.<br />
3. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för funktionshindrade<br />
Kravet på fullgod lägenhetsstandard i de <strong>boendeformer</strong> som LSS anger, förefaller ha fått<br />
genomslag i tillämpningen. Kravet är väl motiverat. Tillgång till gemensamma utrymmen medför<br />
inte en lägre standard i lägenheterna utan ses som ett tillskott. Den ovan föreslagna generella<br />
regeln om möjlighet att inskränka på bostadsstandarden om det finns gemensamma utrymmen<br />
skulle kunna öppna för en annan tillämpning. Det är inte avsikten att ändra på den praxis som<br />
gäller idag.<br />
Antalet boende i en gruppbostad enligt LSS är väl reglerat i lagstiftningen. Det skulle underlätta<br />
tillämpningen om BBR synkroniseras med LSS i detta avseende.<br />
Särskilda bostäder för funktionshindrade enligt SOL är inte lika reglerade i lagstiftningen.<br />
Målgrupper, gruppstorlekar och lägenhetsstandard är inte preciserat. I många fall kan<br />
<strong>boendeformer</strong>na vara desamma som <strong>vid</strong> tillämpning enligt LSS. Målgrupperna kan emellertid<br />
50
vara andra och med andra behov. Personer med psykiska sjukdomar och psykiska<br />
funktionshinder är en stor och ofta försummad grupp. Ofta är det personer som också har en<br />
social problematik. Det bör understrykas att behov och önskemål kan vara mycket olika. Behovet<br />
av viss tillsyn och stöd leder inte självklart till en kollektiv boendeform. Det behövs ett fortsatt<br />
utrednings- och utvecklingsarbete och någon form av råd och riktlinjer från sociala myndigheter<br />
för att komma <strong>vid</strong>are. Den ovan förslagna huvudregeln om möjligheten till omfördelning mellan<br />
privat och gemensamt skulle kunna ge en grund för ut utveckla <strong>boendeformer</strong> inom ramen för<br />
bestämmelserna i BBR.<br />
4. Boendeformer för att underlätta inträde på bostadsmarknaden för socialt utsatta personer<br />
Det finns ett behov av alternativ för personer som av olika skäl har svårt att få en bostad på den<br />
vanliga bostadsmarknaden och som kanske också kan behöva ett stöd i boendet. Boendet ska<br />
vara inriktat på att vara en sluss ut på den vanliga bostadsmarknaden. I BBR bör anges att<br />
lägenheterna kan ges en lägre standard än vanliga bostäder. Det bör emellertid inte uttryckas så<br />
att det ska finnas gemensamma utrymmen som kompenserar en lägre standard. Det är tveksamt<br />
om en kollektiv boendeform är lämplig. Bestämmelserna bör i vart fall inte styra mot en sådan.<br />
Samma princip och samma standard som <strong>vid</strong> bostäder för studerande och ungdomar enligt nedan<br />
bör kunna tillämpas. Det är i båda fallen fråga om ett boende av genomgångskaraktär.<br />
Det ska framhållas att gemensamma utrymmen och träffpunkter fyller en viktig funktion även om<br />
tillgången inte regleras i BBR.<br />
5. Särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdom<br />
Tillämpningen av bestämmelserna skulle underlättas om det klart framgår att det ställs lägre krav<br />
på bostäder för studerande och ungdomar utan att den lägre standarden kompenseras av<br />
gemensamma utrymmen. Utifrån denna lägre nivå kan sedan en omfördelning mellan privat och<br />
gemensamt göras. Det finns också ett behov av något tydligare anvisningar om vad som är<br />
godtagbart utan att en utveckling låses. Det föreliggande förslaget om en särskild standard för<br />
köksutrustning i studentbostäder ligger i linje med detta.<br />
Avslutande kommentar<br />
Det finns skäl att höja ett varningens finger för att pressa ned lägenhetsytor och storlekar för<br />
långt under trycket av höga kostnader. Marginaleffekten av ytminskningar kan bli relativt liten på<br />
grund av en högre kostnad per kvadratmeter i små lägenheter. Pressade ytor kan gå ut över<br />
bostädernas generella och långsiktiga användbarhet och över svårmätbara värden i bostaden.<br />
Rymlighet är en kvalitet som värderas högt och som är svår att uppnå om måtten pressas för<br />
mycket. Det vore olyckligt om <strong>kollektiva</strong> <strong>boendeformer</strong> skulle komma att förknippas med<br />
undermåliga lägenheter. Det måste vara byggherren/beställaren som i samarbete med arkitekten<br />
gör en sammanvägning och tar det slutliga ansvaret för att bostäderna blir funktionella, vackra<br />
och hållbara hem.<br />
51
Litteratur<br />
Följande litteratur har legat till grund för rapporten:<br />
Lagar, bestämmelser, standarder<br />
Regelverk för hushållning, planering och byggande. <strong>Boverket</strong> 2004<br />
<strong>Boverket</strong>s byggregler. BFS 1993:57 med ändringar. <strong>Boverket</strong><br />
C. Nordström, A. Thunved, De nya sociallagarna. 16 upplagan. Norstedts juridik 2003<br />
Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om bostad med särskild service för vuxna enligt<br />
9 § 9 (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. SOSFS 2002:9.<br />
Lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. 2000:1383, 2002:104<br />
Hyreslagen<br />
Lag om kooperativ hyresrätt<br />
Bostadsrättslagen<br />
Information om räntebidrag, investeringsbidrag, investeringsstimulans. <strong>Boverket</strong><br />
Svensk Standard. Byggstandardiseringen<br />
Särskilda <strong>boendeformer</strong> för äldre<br />
Hur bor morgondagens äldre? En nyckelfråga i kommunernas boendeplanering. <strong>Boverket</strong><br />
2002<br />
Varför kan inte behovet av särskilda <strong>boendeformer</strong> tillgodoses. <strong>Boverket</strong>, Socialstyrelsen<br />
2003<br />
Verksamheter inom vård och omsorg om äldre och funktionshindrade 1998. Socialstyrelsen<br />
J. Paulsson. Det nya äldreboendet. Svensk byggtjänst. 2002<br />
Särskilda <strong>boendeformer</strong> för studerande och ungdomar<br />
Översyn av föreskrifter och allmänna råd om utformningen av studentbostäder. <strong>Boverket</strong><br />
2001<br />
Studentbostäder i studentstorstäder. Bostadsbrist och studentbostadskris. Utredning hösten<br />
2002. Stockholms Studentkårers centralorganisation<br />
Bostäder för vissa funktionshindrade<br />
52
Bostad med särskild service för vuxna enligt LSS - Stöd för rättstillämpning och<br />
handläggning. Socialstyrelsen 2002<br />
Varför kan inte behovet av särskilda <strong>boendeformer</strong> tillgodoses. <strong>Boverket</strong>, Socialstyrelsen<br />
2003<br />
Verksamheter inom vård och omsorg om äldre och funktionshindrade 1998. Socialstyrelsen<br />
En egen nyckel. En studie av 6 gruppbostäder för utvecklingsstörda och gravt rörelsehindrade.<br />
Rapport 1994:9 <strong>Boverket</strong><br />
Stadens insatser för psykiskt funktionshindrade. Riktlinjer. Stockholm Stad 2003<br />
Insatser enligt LSS och bistånd enligt SOL för barn, ungdomar och vuxna med<br />
funktionshinder. Riktlinjer. Stockholm Stad 2002<br />
Stöd till personer med utvecklingsstörning i Stockholms stad. Policy. Stockholms stad 2004<br />
Planering av boende för personer med funktionshinder. Svenska kommunförbundet 2004<br />
Bostäder för hemlösa<br />
Adressat okänd – om hemlöshetens orsak och dynamik. SOU 2000:14<br />
Att motverka hemlöshet. En sammanhållen strategi. SOU 2001:95<br />
Plan för Socialstyrelsens utvecklingsarbete 2002-2004 för att motverka hemlöshet.<br />
Socialstyrelsen<br />
Jag kommer med städvagnen, inte en trave papper. Omvårdnadsboende – en ny verksamhet<br />
under utveckling hos Stiftelsen Hotellhem i Stockholm. Rapport 2004:7. Stiftelsen<br />
Stockholms Läns Äldrecentrum<br />
M. Knutagård. Från luftslott på väg mot ett gott exempel. Lunds universitet 2004<br />
(delrapport om Per Albinbyn)<br />
Kollektivboende i allmänhet<br />
Kollektivhus i SABOföretagen. SABO 1989<br />
Bygga och bo i Gebers – Så formades boendet. <strong>Boverket</strong> 1998<br />
Vestbro: Kollektivhus från enkökshus till bogemenskap. T28:1982. Byggforskninsrådet<br />
Woodward,Vestbro, Grossman, Den nya generationen kollektivhus. T16:1989.<br />
Byggforskningsrådet<br />
E.Berg m fl. Det lilla kollektivhuset. En modell för praktisk tillämpning. Byggforskningsrådet<br />
T14:1982<br />
53
Blomberg mfl. Levande kollektivhus. Att bo och arbeta i Hässelby familjehotell.<br />
Byggforskningsrådet R 19:1986<br />
Lundahl, Sangregorio. Femton kollektivhus. En idé förverkligas. Byggforskningsrådet<br />
T9:1992<br />
Sangregorio. Kollektivhus idag. Byggforskningsrådet T1:2000<br />
Kollektivhus i Stockholm. Lägesrapport 1989. Stockholm Stad<br />
54
Bilaga 1<br />
Kv Sjöfarten ( f.d. Proppen), Stockholm<br />
55
Bilaga 2<br />
Boaktiv, Malmö<br />
58
Bilaga 3<br />
Bifrost, Mölndal<br />
62
Bottenplan<br />
63
Plan 2-9<br />
64
Plan 10<br />
65
Plan 11<br />
66