arkitekten spanar - Sveriges Arkitekter
arkitekten spanar - Sveriges Arkitekter
arkitekten spanar - Sveriges Arkitekter
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hans design mötte verkligheten i ett nyligen<br />
avslutat projekt för Farsta stadsdelsnämnd där<br />
han ritade en ungdomsgård. Ungdomarna och<br />
fritidspedagogerna var med i alla led och var<br />
också med och byggde.<br />
– Jag tillbringade mer tid på plats än i min<br />
egen studio. Det kanske inte blev världens bästa<br />
inredning men det viktiga var den kontakt<br />
jag fick med den generationen och att alla var<br />
delaktiga.<br />
Han märkte att ungdomarna var nyfikna<br />
– men först lite misstänksamma – på honom och<br />
att han var inredningsarkitekt.<br />
– Jag tror de tänkte att, jaha som arkitekt<br />
kan man jobba med frågor som är viktiga för<br />
mig. De ser att jag kan livnära mig på att vara<br />
kreativ och ha tokiga idéer. Och det finns ett<br />
stort värde i skaparkraften som jag inte tycker<br />
lyfts fram i skolorna idag.<br />
Är det formgivning eller konst eller både<br />
och?<br />
– Det där har jag funderat mycket på – och<br />
inte kommit fram till något. Jag bara kör. Kanske<br />
är det oansvarigt att svara så, men jag orkar<br />
inte bry mig. Andra får avgöra det.<br />
Han beskriver sin bakgrund som komplex<br />
och splittrad. Född i Paris med marockansk<br />
pappa och finsk mor. Uppvuxen i Skärholmen.<br />
– När jag kom in på Konstfack tyckte jag inte<br />
att jag behövde min bakgrund längre. Jag vände<br />
ryggen till den. Andra på Konstfack verkade<br />
så säkra på sin identitet. Det var inte jag. Jag<br />
var vild och påstod saker. Jag tyckte inte att jag<br />
hade något att försvara eller förlora. Nu märker<br />
jag att människor lyssnar mer på mig när jag är<br />
mig själv.<br />
Nu har han börjat få ihop sina olika liv, sin<br />
bakgrund och sin yrkesroll till en ny identitet<br />
och ett sätt att arbeta som formgivare. Det<br />
tog sig först uttryck i projektet ”Den förlorade<br />
sonen” som han gjorde på uppdrag av konstinstitutionen<br />
Konst2 i Skärholmen 2004. Han<br />
valde att ställa sig på torget och formge möbler<br />
av fruktlådor. Människor stannade, frågade<br />
och ville hjälpa till. Möblerna har senare ställts<br />
ut på möbelmässorna i Stockholm och i Milano.<br />
En fåtölj är uppköpt av Skärholmens stadsdelsdirektör<br />
och står i hans väntrum.<br />
– Liksom den förlorade sonen i historien i<br />
Bibeln kände jag skuldkänslor när jag kom<br />
tillbaka till Skärholmen. Jag hade inte gjort av<br />
med något arv, men däremot med ett kulturellt<br />
kapital. Jag drog från min bakgrund när jag<br />
kom in på Konstfack och hade inte satt min fot<br />
i Skärholmen sedan dess. Nu återvände jag hem.<br />
Och jag ville ge något tillbaka.<br />
Det var första gången han använde sin<br />
kulturella bakgrund i sin designprocess och sitt<br />
konstnärskap och omvandlade det till ett nytt<br />
uttryck.<br />
– Min komplexa bakgrund förvirrade mig.<br />
Jag hade ingen tradition att följa, inget fot-<br />
>>><br />
6 ARKITEKTEN januari 2006