arkitekten spanar - Sveriges Arkitekter
arkitekten spanar - Sveriges Arkitekter
arkitekten spanar - Sveriges Arkitekter
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
tillräckligt med utrymme för experiment utanför<br />
fackinterna teman som form, konstruktion,<br />
(natur)landskap och (natur)material. Sedan 2000talets<br />
början växer ännu en generation arkitekter,<br />
som inte har sin uppkomst i Fehn-skolan, fram.<br />
Geir Brendeland (f. 1971) är delägare i Brendeland<br />
og Kristoffersen, som tidigare i år firat<br />
tillkomsten av ”världens högsta trähus”, ett kollektivhus<br />
i massivt trä i Trondheim. Brendeland<br />
menar att arkitekturskolorna har varit viktiga<br />
för utvecklingen: ”Man kan se ett ökat intresse<br />
för process, informationsinhämtning och programkritik.<br />
För många i vår generation är det<br />
viktigt att bedriva en slags forskning kring våra<br />
uppdrag för att komma fram till smarta lösningar.<br />
Arkitekturen som verk är mindre intressant. Intresset<br />
för urbanism har också ökat. Influenserna<br />
från den nederländska samtidsarkitekturen, med<br />
kontor som OMA, MVRDV och West 8, har varit<br />
betydelsefulla. Detta har nog förstärkts genom att<br />
AHO och till en viss del andra skolor har bjudit<br />
in gästlärare och föreläsare som har haft kontakt<br />
med dessa miljöer.”<br />
Siv Helene Stangeland (f. 1966) leder det Stavangerbaserade<br />
kontoret Helen & Hard tillsammans<br />
med Reinhard Kropf. Hon har precis kommit<br />
hem från London och New York där kontoret har<br />
ställt ut och föreläst tillsammans med de unga<br />
norska kontoren Space Group och Code. Inget<br />
av dessa kontor har en tydlig förankring i Fehn-<br />
skolan – medarbetarna i Code kommer från den<br />
första kullen som utexaminerades från BAS, i<br />
likhet med 3RW. Alla Space Groups tre delägare<br />
har tidigare arbetat på OMA.<br />
Helen & Hard har också nyligen haft utställningar<br />
i Paris och Berlin. ”Utomlands märker vi<br />
att man lägger märke till de sociala aspekterna i<br />
våra projekt. Vi gillar att jobba med lokala förmågor<br />
och förhållanden och med det motstånd<br />
och oförutsägbarhet detta ger. Vi har jobbat<br />
mycket med installationer och anläggningar från<br />
oljeindustrin i Stavanger, och är intresserade av<br />
den specialisering och höga kompetens som den<br />
lokala industrin besitter. Samtidigt har vi projekt<br />
som restaurang Stim där vi låter lokala konstnärer<br />
och resurspersoner påverka utformningen i stor<br />
utsträckning”, säger Stangeland.<br />
Process och information, experiment och programkritik,<br />
intresse för sociala sammanhang och<br />
för planläggning samt ett mer lekfullt och avspänt<br />
förhållande till arkitekturtraditionen. Detta kännetecknar<br />
delar av den yngre generationen norska<br />
arkitekter.<br />
Hur var det med Snøhetta, som med sitt bibliotek<br />
i Alexandria har stått for Norges kanske största<br />
arkitekturexport genom tiderna? En tillfällighet,<br />
menar rektor Karl Otto Ellefsen: ”Snøhetta kan<br />
inte förklaras lika lätt utifrån en norsk kontext.<br />
De är långt ifrån norsk tradition. Snøhetta är<br />
en lycklig slump som kan skyllas på att några<br />
extrema talanger möttes, klarade att sälja in sig<br />
på en internationell marknad och därefter valde<br />
att arbete med Norge som bas.”<br />
Winy Maas kritiska kommentar till norsk arkitektur<br />
till trots; det är tydligt att Norge har<br />
fått ökad uppmärksamhet på den internationella<br />
arkitekturscenen. I samtalen som den här texten<br />
bygger på, svarade de flesta att det har skett en<br />
positiv utveckling de senaste åren och att den<br />
ökade uppmärksamheten är välförtjänt. Samtidigt<br />
är det tydligt att utvecklingen inte bara<br />
kan förklaras av en god ekonomi. Även politiska,<br />
kulturella och strukturella förhållanden spelar<br />
en viktig roll.<br />
Kommer vi återigen att få se en ny generation<br />
som skapar anmärkningsvärd arkitektur? Inte<br />
nödvändigtvis. Jämför man ”20 under 40”-utställningen<br />
2005 med den som hölls 1998, är<br />
tendensen negativ. Antalet genomförda projekt<br />
’Svenskarna och danskarna kallar oss cowboys’, säger han, ’men<br />
det har vi inget emot!’. Kanske har bristen på äldre kulturellt kapital<br />
och avsaknaden av historiska förebilder skapat en viss frihet för<br />
den yngre generationen arkitekter. Den nuvarande stämningen i<br />
Norge kan kanske bäst beskrivas med ett ’har du lust har du lov’.<br />
är färre. Prekvalificeringar, större krav på dokumentation,<br />
kapacitet och referensprojekt sätter<br />
en press på de unga som den äldre generationen<br />
slapp. Dessutom har byggbranschen förändrats<br />
mot färre och större aktörer. Man vet inte heller<br />
hur länge till villabyggarna kommer att knacka på<br />
arkitekternas kontor – om intresset för samtidsarkitekturen<br />
bara är ett mode, kan modet snabbt<br />
förändras och uppdragen ta slut.<br />
För att det även i fortsättningen ska skapas ny<br />
norsk arkitektur på en hög nivå är det många faktorer<br />
som måste vara uppfyllda. En god ekonomi<br />
är möjligen nödvändig, men aldrig tillräcklig. Det<br />
behövs självständig och fruktbar yrkestradition<br />
och duktiga arkitekter. Men inte minst krävs<br />
professionella och krävande uppdragsgivare i<br />
den privata och den offentliga sfären. Och ett<br />
system som låter de unga arkitekterna komma<br />
fram. ■<br />
”<br />
Sissil Morseth Gromholt (f. 1974)<br />
är sivilarkitekt MNAL, diplom<br />
Arkitekthögskolan i Oslo 2001. Hon var<br />
till 2005 anställd hos Jarmund/Vigsnæs<br />
AS. Nu studerar hon vid Kungliga<br />
Konsthögskolan i Stockholm och driver<br />
eget företag i Oslo. Hon har tidigare<br />
skrivit bl.a. för Byggekunst i Norge.<br />
ARKITEKTEN januari 2006 45