You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Bild: ingrid eliASSon<br />
kyrk porten<br />
Häverö-edebo-Singö församling • nr 3 • september 2011<br />
<strong>Idoler</strong> <strong>på</strong> <strong>varsitt</strong> <strong>sätt</strong><br />
Jennifer Hast och Minnah Karlsson • sid 3-5<br />
En sista viloplats • s 6-7<br />
Kyrkogården välbesökt och viktig<br />
Höststart • s 8<br />
Verksamheter under temat ”Medmänniska – gör skillnad”<br />
Värnar om människors berättelser • s 12<br />
Möt Anders Burman, Singö
Vad vill du med ditt liv?<br />
”Hej, det här är Minnah. Tack för att du röstar <strong>på</strong> mig.<br />
Det värmer.”<br />
Ni minns väl? Vi, som före hösten 2010 knappt visste att<br />
det fanns ett TV-program, som hette Idol, satt nagelbitande<br />
framför TV:n varje vecka och ringde och ringde. För Minnah<br />
var ju bäst! Resultatet blev en finalist i Idol och en rätt stor<br />
summa <strong>på</strong> telefonräkningen. Prisvärt.<br />
Kyrkporten har mött Minnah och hennes tidigare skolkamrat<br />
Jennifer i en intressant intervju. Jennifer, som beslutade<br />
att ge konfirmandåret en chans och själv kände att hon fick en<br />
chans att växa och och utvecklas. Hon stannade flera år som<br />
konfirmandledare, och har just avtackats för det. Minnah och<br />
Jennifer är medvetna om att de är förebilder för många unga,<br />
och tar det <strong>på</strong> stort allvar. Läs hela intervjun med Minnah och<br />
Jennifer i detta nummer av Kyrkporten.<br />
Anders Burman <strong>på</strong> Singö, är också med sina 82 år en<br />
förebild för många, genom bland annat sin okonventionella<br />
undervisning och sina utmanande tankar. ”Det vi människor<br />
kan och bör göra, är att göra gott där vi är”, säger han.<br />
Möt honom <strong>på</strong> sista sidan. Och det kanske är fler än jag,<br />
som tänker försöka komma med <strong>på</strong> nästa Berättardags?<br />
”Släkten följa släktens gång …”. Aldrig blir väl det så<br />
tydligt, som när man vandrar <strong>på</strong> en kyrkogård.<br />
Många praktiska frågor kring församlingens kyrkogårdar,<br />
skötseln av kyrkogård och gravar, får sina svar i det här<br />
numret av Kyrkporten. Och under hösten firar vi Allhelgonahelg,<br />
då gravarna ju står i centrum.<br />
Höst innebär också start av Församlingens olika verksamheter.<br />
Den här hösten med temat: Medmänniska – Gör<br />
skillnad. Hitta någon grupp, som du vill vara med i. Möjligheterna<br />
är många, och du finner dem <strong>på</strong> sidan 8.<br />
Mycket välkommen till höstverksam heten i vår församling!<br />
2<br />
InlEDnIng • lena Andersson är medlem<br />
i Kyrkportens redaktionsråd.<br />
Ansvarig utgivare: Ulf engström,<br />
ulf.engstrom@svenskakyrkan.se<br />
kyrkporten är utgiven av Svenska<br />
kyrkan, Häverö-edebo-Singö församling.<br />
Kyrkporten utkommer med fyra nummer<br />
per år. redaktionen för behåller sig rätten<br />
att redigera i, samt refusera ej beställt<br />
material.<br />
textbearbetning och grafisk form:<br />
ilil ForM, ingrid eliasson, www.ililform.se<br />
redaktionsråd: Håkan Sandvik, lena Andersson, Maria<br />
drewsen och rebecca lindgren.<br />
tryck: Fyris tryck, Uppsala<br />
HäVErö-EDEBO-SIngö FörSamlIng<br />
Församlingsgården: roslagsvägen 6, 763 34 Hallstavik,<br />
tel 250 60 (vx), fax 250 77<br />
Församlingsexpeditionen är öppen mån – tors kl 9–12.<br />
e-post: havero-edebo-singo.forsamling@svenskakyrkan.se<br />
Hemsida: www.svenskakyrkan.se/havero-edebo-singo<br />
kyrkans familjerådgivning: eva thorell, tel 0176-774 37.<br />
telefontid mån kl 8–9 och torsdag kl 9–10.<br />
e-post om inget annat anges:<br />
förnamn.efternamn@svenskakyrkan.se<br />
VErkSamHEt<br />
Ulf engström, kyrkoherde • tel 250 69, 0708-822 802<br />
Ulrika Baydoun, vik. komminister • tel 250 71<br />
Britt eriksson, diakon • tel 250 68, 0706-71 50 55<br />
britt.b.eriksson@svenskakyrkan.se<br />
ingrid eskemyr, kyrkomusiker • tel 250 75, 0730-72 18 20<br />
tomas Folkegård, församlingsped. • tel 250 67, 0705-10 02 56<br />
Annica Forssell, musikpedagog • tel 250 70, 0702-832128<br />
emelie Harning, barnledare • 250 70, 0722-11 80 58<br />
Marie-louise nordström, husmor • tel 250 63<br />
Håkan Sandvik, komminister • tel 250 72, 0702-07 96 84<br />
Anna-Karin timan, vik. kyrkomusiker • tel 250 64, 0705-09 40 81<br />
kanSlI OcH kyrkOgårD<br />
Bertil Jansson, kanslichef • tel 250 65, 0702-36 34 83<br />
Ulla Blom Kotkajuuri, kyrkvaktmästare• tel 141 31<br />
linus Blom, kyrkogårdsarbetare, säsong • tel 141 31<br />
Sven-Allan edehamn, kyrkvaktmästare • tel 141 31<br />
Carina Franzén, informatör • tel 250 60<br />
Monica Henne, ekonomiassistent • tel 250 62<br />
peter Karlsson, kyrkvaktmästare • tel 141 31, 0735-78 87 25<br />
tommy Karlsson, kyrkogårdsförman • tel 0707-95 66 17, 141 31<br />
gunilla lindgren, assistent • tel 250 66<br />
Kicki Magnusson, kyrkogårdsarbetare • tel 141 31<br />
Ann-Sofi Halt Örefors, kyrkogårdsarbetare • tel 141 31<br />
FörtrOEnDEValDa<br />
Carl-gerhard Wennerberg, kyrkorådets ordf • tel 217 47<br />
Åke Öhman, kyrkofullmäktiges ordf • tel 105 00, 0708-738628
Förebilder<br />
Vi tar bilder utanför högstadiet i Hallstavik. Jennifer<br />
Hast och Minnah Karlsson är överens om att deras<br />
gemensamma skoltid känns avlägsen.<br />
Jennifer växte upp <strong>på</strong> Timmervägen i Hallstavik och<br />
Minnah i Sundsbacken, Häverödal. Deras vägar korsades<br />
under några år i mellanstadiet, högstadiet och under några<br />
kurser <strong>på</strong> gymnasiet.<br />
Jennifer lade en stor del av sina tonår <strong>på</strong> idrott. Hon<br />
tränade friidrott och var duktig, men sedan protesterade<br />
kroppen.<br />
Jennifer och Minnah. För några år sedan<br />
var de klasskompisar <strong>på</strong> Centralskolan.<br />
idag lever de liv som i många avseenden är<br />
olika, men det finns gemensamma nämnare.<br />
de har bland annat behövt lära sig vad det<br />
innebär att vara en förebild för andra.<br />
3
– Jag tappade motivationen när mitt knä pajade och jag<br />
inte fick träna <strong>på</strong> ett tag. Nu tränar jag inte längre för att<br />
tävla, utan satsar <strong>på</strong> att träna barn och unga i stället.<br />
Minnah tränade handboll, men det som låg närmast<br />
hjärtat var ändå musiken.<br />
– Direkt efter skolan gick jag hem och satte <strong>på</strong> mina<br />
favoritartister <strong>på</strong> högsta volym och sen sjöng jag!<br />
Under högstadiet hittade Jennifer till kyrkan genom<br />
konfirmationen.<br />
– Jag gav konfirmandåret en chans och kände direkt<br />
att det var givande. Jag har tydliga åsikter och vet vad jag<br />
vill, men är samtidigt ganska blyg och tar inte så stor plats.<br />
Men i kyrkan fick jag växa och utvecklas.<br />
Jennifers konfirmandledare betydde mycket, och det<br />
var självklart för henne att nappa <strong>på</strong> erbjudandet att själv<br />
bli ledare. Under sju år gick hon från att <strong>på</strong>börja ledarutbildningen<br />
till att få mer ansvar, utbilda andra ledare och<br />
till slut arbeta med konfirmandarbetet som timanställd.<br />
Men nu är det dags att gå vidare, Jennifer slutade som<br />
ledare i våras.<br />
– Det har varit oerhört roligt att jobba med ungdomar<br />
och se deras utveckling. Ingen konfirmand är densamma<br />
vid konfirmandårets slut som den var från början.<br />
VIktIga Val. För Minnah var det inte svårt att välja<br />
gymnasieutbildning. Hon hade sedan mellanstadiet vetat<br />
att det var musik hon ville hålla <strong>på</strong> med. Hon sökte och<br />
kom in <strong>på</strong> musikgymnasiet Rytmus i Stockholm.<br />
– Det första året var fantastiskt <strong>på</strong> många <strong>sätt</strong>, men jag<br />
valde ändå att hoppa av. Det blev för mycket för mig att<br />
som 16-åring flytta till Stockholm och bo i egen lägenhet<br />
samtidigt som allt <strong>på</strong> skolan var helt nytt.<br />
Så Minnah valde att gå de två sista gymnasieåren i<br />
Norrtälje <strong>på</strong> Roden med estetisk inriktning. Där hittade<br />
hon kompisar som hon startade en showgrupp tillsammans<br />
med och de fick en del spelningar.<br />
4<br />
– Jag ångrar inte att jag hoppade av Rytmus. Det var<br />
inte musiken jag valde bort, utan omständigheterna.<br />
Jennifer tyckte att det var svårare att välja utbildning,<br />
med det blev till sist Barn och Fritid med psykosocial<br />
inriktning <strong>på</strong> Roden.<br />
– Jag minns att jag tänkte att jag ”aldrig ville jobba med<br />
barn”, men det har visat sig vara både kul och givande.<br />
Under utbildningen lärde jag mig massor om hur människor<br />
fungerar.<br />
Idag har Jennifer fast anställning <strong>på</strong> Snödroppens förskola<br />
och lägenhet tillsammans med pojkvännen i Hallstavik.<br />
Fritiden lägger hon <strong>på</strong> sin egen häst och som tränare i<br />
friidrott.<br />
IDOl-rESan. Minnah bor i Stockholm, men åker gärna<br />
till Häverö dal när hon kan. Hennes yrkeskarriär tog en<br />
kraftfull vändning när hon hösten 2010 blev uttagen till<br />
TV4:s musiktävling Idol.<br />
– Jag hade inte tänkt söka, men när min brorsa<br />
anmälde mig och det visade sig att jag fick provsjunga utan<br />
att stå i kö, kunde jag inte låta bli.<br />
Tiden i Idol var <strong>på</strong> många <strong>sätt</strong> omtumlande. Minnah<br />
blev en av de tio finalisterna. Hon röstades ut, men fick sen<br />
chansen att komma tillbaka och i december stod hon som<br />
en av två finalister i Globen.<br />
– Det känns som om jag var borta från verkligheten ett<br />
helt år. Jag lärde mig oerhört mycket.<br />
Idag har Minnah sitt eget företag och<br />
arbetsdagarna består av att spela, repa,<br />
skriva, möta media. Hon har en manager<br />
som hjälper till med bokningar, men vill<br />
gärna själv ha kontroll över sitt företag.<br />
– Under Idol-tiden var precis allt styrt,<br />
jag bestämde inte ens när jag skulle äta.<br />
Men idag vill jag hålla i alla trådar, jag<br />
vill bestämma själv.
VIll uppmuntra unga. Att komma tvåa i Idol får<br />
konsekvenser. Minnah har idag unga fans över hela landet.<br />
Men <strong>på</strong> <strong>sätt</strong> och vis sitter Jennifer Hast i samma båt. Efter<br />
att i många år varit både konfirmandledare och tränare för<br />
unga friidrottare är även hon många ungas förebild.<br />
– Ju längre Idol <strong>på</strong>gick desto mer medveten blev jag<br />
om att jag var en förebild för både tjejer och killar, säger<br />
Minnah. Jag försöker verkligen att vara en så god förebild<br />
jag kan. Har jag möjlighet stannar jag alltid och pratar<br />
med människor jag möter och jag försöker att alltid vara<br />
trevlig, även om jag är stressad. Det är sådan jag vill vara,<br />
och det är <strong>på</strong> det <strong>sätt</strong>et jag själv vill bli bemött.<br />
– I våras blev jag avtackad som konfirmandledare, säger<br />
Jennifer. Jag blev verkligen rörd av den uppskattning jag<br />
fick. Både jag, konfirmanderna och ledarna grät. Jag vet<br />
att jag är en förebild för många, och tar det <strong>på</strong> stort allvar.<br />
Gör man inte det är man helt fel ute.<br />
Alla förebilder har möjlighet att förmedla budskap<br />
och sprida åsikter, något Minnah och Jennifer är medvetna<br />
om.<br />
– Jag vill peppa och uppmuntra ungdomarna, säger<br />
Jennifer. Vara deras stöd och bollplank. Peka <strong>på</strong> det som<br />
är bra, även när de själva tycker att de misslyckas. Jag vill<br />
vara ett redskap som hjälper dem att komma fram till vad<br />
de själva tycker. Ställa de dumma frågorna som gör att de<br />
själva kommer fram till sina svar.<br />
– Jag vill genom musiken dela med mig av mina erfarenheter<br />
och åsikter, säger Minnah. Det blir extra tydligt när<br />
jag skriver egna låtar. Jag vill uppmuntra unga människor<br />
att vara sig själva och att vara ärliga mot sig själva. Det är<br />
så många unga idag som gömmer sig bakom sina skal. Jag<br />
tror att hela livet handlar om lära känna sig själv och hitta<br />
<strong>sätt</strong> att må bra. Och det måste få ta tid.<br />
”<br />
Jag vill uppmuntra unga<br />
människor att vara sig själva<br />
och att vara ärliga mot sig själva.<br />
det är så många unga idag som<br />
gömmer sig bakom sina skal.<br />
Minnah<br />
– För att hitta sig själv tror jag att man behöver någon<br />
att bolla sina tankar med, säger Jennifer. Man behöver<br />
prova sig fram för att se vem man är. Ingen går en helt rak<br />
väg genom livet.<br />
ung I SVErIgE IDag. Men kraven då? Det är ingen<br />
nyhet att det läggs stora krav <strong>på</strong> vår tids unga. Det gäller<br />
att vara rätt, se rätt ut, göra rätt saker …<br />
– Under en period kände jag krav <strong>på</strong> att sticka ut, att<br />
visa upp den artist jag vill vara, säger Minnah. Men när<br />
jag hamnade <strong>på</strong> sämst-klädda-listan i en skvallertidning<br />
bestämde jag mig för att alltid försöka vara mig själv och<br />
stå för det.<br />
– Samtidigt är det svårt för mig att gå ut utan att tänka<br />
<strong>på</strong> vad jag har <strong>på</strong> mig eller hur jag ser ut i håret. Jag bli<br />
igenkänd och mitt utseende kopplas till mitt jobb. Jag är ju<br />
själv mitt varumärke. Men mitt mål är att det inte ska vara<br />
någon skillnad <strong>på</strong> artisten Minnah och vanliga Minnah<br />
från Häverödal.<br />
”<br />
Jag vill vara ett stöd och<br />
bollplank. peka <strong>på</strong> det som<br />
är bra, även när ungdomarna själva<br />
tycker att de misslyckas. Jag vill vara<br />
ett redskap som hjälper dem att<br />
komma fram till vad de själva tycker.<br />
Jennifer<br />
– Jag försöker också alltid att vara samma Jennifer,<br />
oavsett om jag sitter hemma i soffan eller är ute <strong>på</strong> samhället.<br />
Men det jag tycker är svårt är att inte döma mig<br />
själv för hårt, till exempel när det gäller kroppen. Jag var<br />
väldigt vältränad ett tag, och vill gärna vara det. När jag<br />
inte är det är jag själv min största kritiker.<br />
Minnah upplever att hon under hela idol-året blivit<br />
bedömd och dömd, inte bara för sina prestationer, utan<br />
också för – precis vad som helst.<br />
– Jag har fått ta skit från människor som varit elaka<br />
mot mig bara för att jag är jag. Det har lärt mitt att aldrig<br />
döma andra. När jag möter någon som gör något annat än<br />
jag, som gjort andra val, tänker jag ”vad roligt att du har<br />
hittat det du vill göra”.<br />
– Det är spännande att se vad folk väljer för väg, säger<br />
Jennifer. Den man var <strong>på</strong> högstadiet behöver inte alls vara<br />
den man blir som vuxen.<br />
Det finns krav – och så finns det drömmar. Jennifer och<br />
Minnah ser ljust <strong>på</strong> framtiden. Än finns det gott om tid.<br />
– Jag har en massa drömmar kvar, det finns många vägar<br />
att gå, säger Minnah. Jag <strong>sätt</strong>er gärna upp delmål, men helst<br />
inte slutmål. Jag vill se vad som händer, äventyra lite.<br />
– Just nu funkar mitt liv, säger Jennifer. Jag kommer<br />
förmodligen inte alltid att jobba och bo där jag gör nu,<br />
men just nu är det bra. Jag känner ingen stress att planera<br />
vad jag ska göra om 10 år. Blir min ekonomi lite bättre vill<br />
jag nog resa lite mer, och någon gång kommer jag kanske<br />
att plugga vidare, men just nu får det rulla <strong>på</strong>.<br />
text och bild: ingrid eliasson<br />
5
Den sista vilan<br />
Kyrkogård - ordet väcker tankar, minnen och känslor kring<br />
älskade som gått bort. Men det finns också mycket praktiskt<br />
som är bra att känna till kring kyrkogården.<br />
Kyrkogården är en vacker<br />
plats, och viktig för många människor.<br />
Vanligtvis är det flest besökande<br />
under allhelgonahelgen, men också<br />
<strong>på</strong> Mors dag och under sommaren.<br />
Tommy Karlsson<br />
och Gunilla<br />
Lindgren har båda<br />
kyrkogården som<br />
arbetsplats, men <strong>på</strong><br />
olika <strong>sätt</strong>. Tommy<br />
är kyrkogårdsförman<br />
och Gunilla<br />
arbetar administrativt<br />
med gravar och<br />
grav rätter.<br />
– Det är faktiskt<br />
ett ganska socialt<br />
jobb, säger Gunilla.<br />
Många som ringer mig i administrativa<br />
ärenden berättar också om sina<br />
anhöriga och hur det känns att sköta<br />
om graven. Jag tar gärna tid för människor<br />
som är ensamma och behöver<br />
prata bort en stund.<br />
trE kyrkOgårDar. I församlingen<br />
finns tre kyrkogårdar. Störst<br />
och äldst är Häverö, med ca 1 700<br />
gravar runt 1300-talskyrkan. Edebo<br />
6<br />
kyrkogård är något yngre. Kyrkan i<br />
Edebo dateras till 1400-talets senare<br />
hälft och <strong>på</strong> kyrko gården finns ca 675<br />
gravar. På Singö kyrkogård finns det<br />
ca 255 gravar runt timmerkyrkan som<br />
byggdes <strong>på</strong> mitten av 1700-talet.<br />
Var människor vill bli begravda<br />
beror oftast <strong>på</strong> var de bor, eller var de<br />
har sina rötter.<br />
– Vi försöker möta allas önskemål<br />
så långt det är möjligt, säger Tommy.<br />
Det finns plats <strong>på</strong> alla tre kyrkogårdarna.<br />
De gamla delarna är i princip<br />
fulla, men <strong>på</strong> de nya delarna finns det<br />
plats.<br />
graVtypEr. Det finns tre olika<br />
gravtyper att välja mellan: kistgrav,<br />
urngrav och minneslund.<br />
I kistgravar begravs stoft som inte<br />
har kremerats, och vid graven reser<br />
man en gravsten. I en enkelgrav ryms<br />
två kistor och i en dubbelgrav fyra.<br />
– Många har familjegravar och<br />
vill begravas i samma grav som sina<br />
anhöriga, säger Gunilla.<br />
I urngravar begravs stoft som har<br />
kremerats och även vid en urngrav<br />
reser man en gravsten.<br />
– Kremering och begravning i urn-<br />
grav är absolut vanligast i vår församling,<br />
säger Gunilla. 2010 begravdes<br />
84 människor, varav ca tio lades i<br />
kistgrav.<br />
I Minneslunden begravs kremerat<br />
stoft <strong>på</strong> en anonym plats. Det finns<br />
alltså ingen gravsten eller markering<br />
över var i Minneslunden den anhörige<br />
ligger. I Minneslunden finns platser<br />
där anhöriga kan tända ljus eller lägga<br />
blommor och den sköts av kyrkogårdens<br />
personal, utan kostnader för dem<br />
som har anhöriga gravsatta där.<br />
– Många vill bli begravda i<br />
Minnes lunden för att anhöriga ska<br />
slippa ha bekymmer med skötsel av<br />
graven, säger Gunilla.<br />
– Minneslunden <strong>på</strong> Häverö kyrkogård<br />
är populär. Anhöriga som inte<br />
längre bor kvar <strong>på</strong> orten brukar tycka<br />
att det är ett bra val, säger Tommy.<br />
SkötSEl. För skötsel av kyrkogårdarna<br />
och församlingens övriga<br />
byggnader finns det ett arbetslag <strong>på</strong><br />
drygt fem personer. De handhar både<br />
utomhus- och inomhusmiljöer samt<br />
vaktmästeriet, i samband med gudstjänster<br />
och kyrkliga handlingar.<br />
På kyrkogårdarna ansvarar arbets-
laget för att utemiljön hålls vacker<br />
under alla årstider.<br />
– Gräset kring gravarna klipper<br />
och ansar vi utan kostnad, men själva<br />
gravarna är de anhörigas ansvar,<br />
säger Tommy.<br />
Det finns dock hjälp att få. För<br />
600 kr per år kan kyrkogårdspersonalen<br />
sköta vattning, ansning,<br />
tvättning och riktning av gravstenar<br />
samt utläggning av granris kring<br />
allhelgona. För ytterligare 250 kr görs<br />
även planteringar två gånger per år.<br />
graVrätt. Till varje grav hör en<br />
gravrätt. Det är gravrättsinnehavaren<br />
som ansvarar för att graven sköts.<br />
– Alla har rätt till sin gravplats<br />
i 25 år efter den senast begravda,<br />
säger Gunilla. Därefter kan rätten<br />
förlängas i ytterligare 15 år och i vår<br />
församling görs det utan kostnad.<br />
Just nu ser församlingen över alla<br />
register över gravar och gravrätter.<br />
– Det är inte helt lätt, säger<br />
Gunilla. Vi söker i de register vi har<br />
och vid de gravar där vi saknar gravrättsinnehavare<br />
<strong>sätt</strong>er vi ut skyltar<br />
och ber dem som sköter gravarna att<br />
kontakta oss. I kyrkorna och <strong>på</strong> vår<br />
hemsida finns listor <strong>på</strong> saknade gravrättsinnehavare<br />
och vi kommer även<br />
att annonsera i tidningen.<br />
– Många ringer och är upprörda<br />
över att det sitter en skylt <strong>på</strong> deras<br />
grav, men vi vill bara veta om människor<br />
vill fort<strong>sätt</strong>a sköta graven,<br />
säger Gunilla. Oftast handlar det<br />
bara om administration. De flesta<br />
anhöriga sköter sina gravar även om<br />
de inte vet vems gravrätten är.<br />
Kyrkoförvaltningen har skyldighet<br />
att söka efter gravrättsinnehavare i<br />
två år. Därefter avgörs om gravstenen<br />
ska tas bort och graven läggas igen.<br />
– Vissa gravar väljer man att<br />
behålla, antingen för att de avlidna<br />
betytt mycket för samhället eller för<br />
att själva stenen har ett kulturhistoriskt<br />
värde, säger Gunilla.<br />
Det finns flera vinster med att ha<br />
ordning <strong>på</strong> gravrättsregistren. Där ser<br />
man när gravrätter går ut och eventuellt<br />
behöver förlängas. Utifrån registret<br />
kan man, när gravrättsinnehavare<br />
dör, informera anhöriga om att de<br />
”ärvt” en grav. Det underlättar också<br />
för människor som släktforskar.<br />
text och bild: ingrid eliasson<br />
Bra att VEta. Alla som är folkbokförda<br />
i Sverige delar solidariskt <strong>på</strong> kostnader för<br />
vårt begravningsväsende genom begravningsavgiften<br />
<strong>på</strong> skattsedeln. denna avgift<br />
gäller alla utan undantag enligt lag. Här<br />
ingår bland annat ett allmänt underhåll<br />
av våra begravningsplatser, kulturvård av<br />
historiskt viktiga sammanhang, transporter,<br />
krematorium, lokal för cermoni samt en<br />
iordningsställd gravplats under minst 25 år.<br />
För medlemmar av Svenska kyrkan är<br />
alla insatser före, under och efter begravningen<br />
av församlingens personal helt<br />
utan kostnad. de närmast anhöriga kan<br />
kontakta församlingens präster för stöd<br />
och samtal inför livets slutskede, vare sig<br />
det gäller dem själv eller den som ligger<br />
<strong>på</strong> sitt yttersta. prästen planerar begravningsgudstjänsten<br />
tillsammans med de<br />
närmast anhöriga vid ”sorgesamtalet”*<br />
och i samklang med den dödes egna<br />
anvisningar om sådana finns.<br />
Kostnader för dekorationer, mat,<br />
dryck och extra musik (soloartister) står<br />
alltid dödsboet själva för, ofta genom en<br />
begravningsbyrå.<br />
*Sorgesamtal är ett hembesök som prästen<br />
gör, där begravningsgudstjänsten gås igenom<br />
tillsammans med de närmaste. givetvis kan fler<br />
hembesök göras och tillgång till nattvarden <strong>på</strong><br />
sitt yttersta är vid önskemål en naturlig del i<br />
prästens uppdrag.<br />
7
FÖrSAMlingenS VerKSAMHet Under<br />
HÖSten Med det geMenSAMMA teMAt<br />
mEDmännISka – gör SkIllnaD<br />
mOrgOnBön<br />
Varje tisdag, onsdag och torsdag kl 09<br />
samlas vi till en kort morgonbön i Församlingsgårdens<br />
kapell.<br />
DIakOnIcEntEr<br />
tisdagar och torsdagar kl 10-13 finns en<br />
träffpunkt i Församlingsgården för dig som<br />
vill träffa andra människor i avspänd och<br />
kravlös miljö. tisdagar kl 12 är det sopplunch<br />
och torsdagar kl 12 är det andakt.<br />
Ansvarig: Britt Eriksson<br />
öppEt HuS<br />
tisdag 13 september kl 13 startar Öppet<br />
Hus i Församlingsgården. Vi samlas sedan<br />
var annan vecka kring höstens tema:<br />
”Medmänniska – gör skillnad”.<br />
Ansvarig: Britt Eriksson<br />
muSIk- OcH BOktOrnEt<br />
en tisdag i månaden kl 14 samlas vi i edebogården<br />
i musiken, litteraturens och konstens<br />
tecken. Höstens program:<br />
• 6 sept Klinten - en saga i färg och form<br />
• 4 okt Skördetid<br />
• 1 nov Stenarna berättar<br />
• 6 dec Advent - halmtider<br />
Ansvariga: Ingrid Eskemyr, Susanne Breitholtz<br />
SuOmEnkIElInEn<br />
SEurakuntaryHmä -<br />
FInSka FörSamlIngSgruppEn<br />
Kokoontuu Seurakuntatalossa joka<br />
toinen tiistai klo 18.30<br />
Kerran kuukaudessa vietämme<br />
iltamessu ja kerran kuukaudessa<br />
pidämme seurakuntailta.<br />
tietysti juomme yhdessä kahvia.<br />
Vastuussa: Håkan Sandvik<br />
8<br />
DESSutOm hålls olika tillfälliga samlingar i Församlingsgården i Hallstavik,<br />
Församlingshuset <strong>på</strong> Singö, edebogården och i Folkets Hus i Herräng.<br />
Följ med annonseringen i Norrtelje Tidning och Vi <strong>på</strong> Väddö<br />
eller ring församlingens expedition, tel. 0175-25060.<br />
SyFörEnIng<br />
Kl 12 udda veckor samlas Singö kyrkliga<br />
syförening i Församlingshuset och kl 13<br />
udda veckor samlas Hallstaviks syförening<br />
i Församlingsgården.<br />
mEDItIatIOn<br />
torsdagar kl 17.15 ges tillfälle till stilla<br />
meditation i Församlingsgårdens kapell.<br />
Ansvarig: Boris Wester<br />
taIZÉmäSSa<br />
Med meditativa sånger från kommuniteten<br />
i taizé firar vi mässa i Församlingsgårdens<br />
kapell varje torsdag kl 18.<br />
BOkcIrkEln<br />
torsdagar udda veckor kl 19 samlas bokcirkeln<br />
i Församlingsgården. Under höstterminen<br />
skall vi bekanta oss med olika<br />
Mariatraditioner.<br />
Ansvarig: Barbro Henriksson<br />
tEmakVäll<br />
temakvällarna är till för dig som vill veta<br />
mera om den kristna tron, ställa alla de<br />
frågor som du undrat över och vill samtala<br />
om det som går djupare. torsdagar jämna<br />
veckor kl 19 i Församlingsgården.<br />
Ansvarig: Ulrika Baydoun<br />
BIBlISka FIgurEr<br />
Knep och knåp med olika material skapar<br />
bibliska figurer och scener följande fredagar<br />
kl 10-14.30 i Församlingsgården: 30 september,<br />
28 oktober, 25 november.<br />
Ansvarig: Kerstin Åsberg<br />
anDaktEr <strong>på</strong> älDrEBOEnDE<br />
tis udda veckor kl 10.30, AugustJansgården<br />
tors jämna veckor kl 15, Kristinagården<br />
NYTT!<br />
Sång OcH muSIk<br />
Babysång • tis kl 10-11, Missions huset, Hallstavik.<br />
Start i oktober.<br />
Ansvarig: Maria Åberg<br />
Babyrytmik • tors kl 10-11, Missions huset, Hallstavik.<br />
Start i oktober.<br />
Ansvarig: Maria Åberg<br />
Barnkören Sångfåglarna, 6-9 år •<br />
tors kl 15.15-15.55, Missions huset, Hallstavik.<br />
Ansvarig: Anna-Karin Timan<br />
Sing-ö-sång, från 6 år • Fre kl 15-15.45,<br />
Singö församlingshus<br />
Ansvarig: Annica Forssell<br />
ungdomskören tonfiskarna, 10-14 år •<br />
ons kl 15-15.40, Missions huset, Hallstavik.<br />
Ansvarig: Anna-Karin Timan<br />
rockverksta´n från 13 år • tors kl 17-19.30,<br />
Hallstaviks kyrka.<br />
Ansvarig: Anders Lindkvist<br />
Hallsta gospel • ons kl 18.15, Församlingsg. Start 31/8.<br />
Ansvarig: Ingrid Eskemyr<br />
Seniorkören • tors kl 12.30, Församlingsg. Start 8/9.<br />
Ansvarig: Ingrid Eskemyr<br />
Edebo kyrkokör, tors kl 18, edebogården. start 1/9<br />
Ansvarig: Ingrid Eskemyr<br />
Barn OcH ungDOm<br />
öppen förskola • ons kl 9-12,<br />
Missions huset, Hallstavik<br />
Ansvarig: Emelie Harning<br />
Barntimmar för barn 4-5 år •<br />
Fre kl 9-10.30, Missionshuset, Hallstavik.<br />
Ansvarig: Emelie Harning<br />
minijuniorer, för barn från 6 år •<br />
Fre kl 13.15-14.45, Singö församlingshus<br />
Ansvarig: Emelie Harning<br />
miniorer, för barn 6-9 år • tors kl 13.10-15,<br />
Missionshuset, Hallstavik<br />
Ansvarig: Emelie Harning<br />
Juniorer, för barn 10-12 år •<br />
tis kl 14.30-16.30 i Missionshuset, Hallstavik<br />
Ansvarig: Emelie Harning<br />
Svenska kyrkans unga • Varannan torsdag<br />
kl 19-21 i Missionshuset, Hallstavik.<br />
Ansvarig: Tomas Folkegård<br />
NYTT!
Skrönan om kyrkklockan<br />
Häverö kyrkas lillklocka har skotsk inskription och sägs var<br />
ämnad för kyrkan i Carmyllie, en ort som ligger mellan Edinburgh<br />
och Aberdeen i sydöstra Skottland. En skröna säger att<br />
det ska ha skett en förväxling vid klockgjuteriet i Göteborg<br />
och att Häverös klocka därför skulle finnas i Carmyllie.<br />
Vid en resa i Skottland i somras sökte vi efter kyrkan i<br />
Carmyllie. Det var inte det lättaste, då den är placerad i en<br />
dalgång med stora lövträd omkring och en väg inte större än<br />
en cykelväg. Kyrkan är vackert placerad och kring den susar<br />
en enorm historievind. Den har gravstenar från 1500-talet och<br />
en ovanligt välskött kyrkogård, efter skotska mått.<br />
Men inte var det så att det fanns någon svensk inskription<br />
och inte nämndes Häverö <strong>på</strong> klockan. Efter kontroll med<br />
kikare såg vi att den har en liknande inskription som klockan<br />
i vår klockstapel i Häverö. Några frågetecken<br />
rätades ut men många frågor<br />
kräver fortfarande sitt svar.<br />
text och bild:<br />
Sven-Allan edehamn<br />
Familjenyheter<br />
Döpta<br />
4 juni • Fia love Helena Kreettasdotter Kotkajuuri<br />
25 juni • Ville leif olov göransson Sevenius<br />
29 juni • tim Morgan Widlund<br />
2 juli • Hedda iris elsa Feiff<br />
9 juli • Camilla Ann lyrén<br />
9 juli • evy emma Bernarda lyrén Fernandez<br />
16 juli • Freya Viola edit Andersson<br />
17 juli • Maria Madeleine Hélène tornberg<br />
23 juli • rebecca elisabeth lundholm<br />
23 juli • Albin Jonas Sixten Sundberg<br />
24 juli • eric Karl Stridsberg<br />
30 juli • emil Joakim Hedin<br />
31 juli • nemi Marie Vendela Hast<br />
6 aug • penny Viola eriksson<br />
6 aug • oskar Alfons erik eriksson<br />
13 aug • Axel Andreas Velin<br />
13 aug • linn Annie Wretman<br />
14 aug • Jonatan Johan pettersson<br />
Vigda<br />
11 juni • lynn roth och Andreas Mässing<br />
11 juni • Malin lindhe och Magnus Boman<br />
18 juni • Marlene linderis och Jörgen pettersson<br />
24 juni • Jenny Hedman och Magnus Berlin<br />
9 juli • Beatrice lundin och Jonas granbo<br />
9 juli • Sara Blomquist och Bo gustavsson<br />
16 juli • Anna Karlsson och Jan Stangebye<br />
23 juli • Helena Mattsson och Kim puttonen<br />
30 juli • Malin träff och tom Vejhammar<br />
6 aug • linnéa Askling och rui Salvaterra<br />
6 aug • Ann-Charlotte eriksson o Sten-gunnar embretsen<br />
13 aug • gunilla nilsson och per Ågren<br />
avlidna<br />
6 maj • leif laneskog<br />
23 maj • Kristina lindvall<br />
28 maj • Birgit Hansson<br />
8 maj • Bert Fohlström<br />
8 juni • ruth Söderqvist<br />
14 juni • Uno Mattsson<br />
15 juni • Karl-Artur Hafdell<br />
16 juni • Björn edvinsson<br />
19 juni • Bo ellis<br />
3 juli • Vera Jansson<br />
5 juli • Anna-lisa Jansson<br />
13 juli • gun-Britt Skråmo<br />
19 juli • Florence dahlberg<br />
23 juli • dan olsson<br />
25 juli • Britta Birgersson<br />
27 juli • Bengt pettersson<br />
28 juli • Birgit Karlsson<br />
29 juli • Harry lindquist<br />
30 juli • liisa Hipeli<br />
30 juli • Sixten Hansson<br />
6 aug • Asta Karlqvist<br />
10 aug • Sven-olof Birgersson<br />
10 aug • Maria ekstrand<br />
9
medvetenheten om döden gör livet verkligt<br />
tietoisuus kuolemasta tekee elämästä todellisen<br />
För några decennier sedan var det tabu att tala om<br />
hur en människa kommer till världen. Alla frågor kring<br />
sexualitet omgavs med hysch-hysch. Däremot var det<br />
naturligt att tala om att en människa skall lämna detta<br />
jordeliv. Om vi går ännu några decennier bakåt dog de<br />
flesta i sitt hem och låg kvar i sin säng hemma till kistläggningen.<br />
Alla, både barn och vuxna, hade sett en död<br />
människa.<br />
I dag har det svängt så att frågor om hur en människa<br />
kommer till världen diskuteras och exponeras öppet. Men<br />
hur en människa lämnar denna värld har istället fått tabustämpel.<br />
Man talar om döden endast när det är omöjligt<br />
att undvika det – annars gör man vad man kan för att<br />
undvika tankar och samtal om döden.<br />
När en gammal människa tar upp frågor om vad som<br />
skall ske när hon går bort är det vanligt att släktingarna<br />
viftar bort diskussionen; ”inte skall vi prata om sådant<br />
nu …”, ”du kommer att leva länge ännu …”<br />
Det är förståeligt att en yngre människa försöker<br />
tränga bort dödens verklighet. Samtidigt handlar det om<br />
ett för trängande av livets realiteter. Någon har sagt att<br />
vi kan inte leva ett fulländat liv förrän vi inser att livet<br />
har ett slut. Många som drabbats av sjukdom berättar<br />
hur livet fått en ny mening när de insett hur sårbart –<br />
och samtidigt värdefullt livet är. När vi inser att vi inte<br />
kommer att ha varandra för alltid inser vi också hur värdefulla<br />
vi är för varandra. Det har varit rörande att se hur<br />
den fruktansvärda terroristattacken i Norge har skapat<br />
en enighet och en omsorg som inte fanns förut. Vi har<br />
10<br />
också upplevt detsamma i vårt land under Estonia- och<br />
tsunamikatastroferna. Människor har kommit varandra<br />
närmare och vi har vågat visa känslor som vi annars försöker<br />
gömma.<br />
Medvetenheten om livets sårbarhet blir en stark brygga<br />
mellan människor och samtidigt en djup erfarenhet som<br />
får oss att mogna som människor. Ingen människa orkar<br />
bära sorg och saknad ensam. Men med stöd av andra kan<br />
man bearbeta sorgen och leva vidare med saknaden.<br />
Ju mera vi vågar inse att livet har en gräns, desto lättare<br />
har vi att möta denna gräns – både när det gäller oss själva<br />
och våra närmaste. Därför innebär det en viktig omsorg<br />
om våra närmaste att berätta om hur vi vill ha det den dag<br />
vi lämnar detta livet. Vi kan tycka att praktiska frågor blir<br />
så banala när vi talar om döden. Men om de praktiska frågorna<br />
är lösta underlättar man så mycket för de an höriga<br />
– och själva samtalet är en mognadsprocess. Hur vill vi att<br />
begravningen skall ske; kremering, jordbegravning, gravplats,<br />
minnesstund, älsklingsmusik och psalmer?<br />
Och naturligtvis hur arvsfrågorna skall lösas. Det är<br />
alltför vanligt att anhöriga inför en begravning inte har en<br />
aning om vad den avlidna hade för önskemål. Då blir det<br />
mycket svårare att ordna det praktiska. I värsta fall skapar<br />
de praktiska frågorna konflikter mellan de anhöriga.<br />
Det är livets sårbarhet och begränsning som gör livet så<br />
värdefullt. Det är för att vi inte kommer att ha varandra för<br />
alltid, som varje dag vi får vara tillsammans blir så viktig.<br />
Ja, vi kan säga att det är medvetenheten om dödens verklighet<br />
som gör livet verkligt.<br />
anDrum – HEngäHDyStaukO • Håkan Sandvik är komminister i Häverö-edebo-Singö församling.<br />
Håkan Sandvik, pappi Häverö-edebo-Singön seurakunnassa. Käännös Jussi Böök.
Joitakin vuosikymmeniä sitten oli kiellettyä puhua miten<br />
ihminen syntyy. Kaikki seksuaalisuutta koskevat kysymykset olivat<br />
tabuja, niistä ei saanut puhua. Sensijaan oli luonnollista puhua<br />
miten ihminen jättää tämän maallisen elämänsä. Jos menemme<br />
vielä muutaman vuosikymmenen taaksepäin kuolivat useimmat<br />
kotonaan ja makasivat sängyssään aina siihen saakka, kun hänet<br />
siirrettiin arkkuun. Kaikki, sekä lapset että aikuiset, olivat nähneet<br />
kuolleen ihmisen. Tänään kaikki on kääntynyt toisinpäin ja nyt<br />
keskustellaan ja tuodaan esille miten ihminen syntyy täysin avoimesti.<br />
Mutta miten ihminen jättää maallisen elämänsä on sensijaan<br />
saanut tabuleiman. Kuolemasta puhutaan vain silloin, kun sitä on<br />
mahdoton välttää, muuten vältetään sekä ajatuksia että keskustelua<br />
kuolemasta.<br />
Kun vanha ihminen alkaa puhua siitä mitä tapahtuu, kun hän<br />
siirtyy pois täältä, on hyvin tavallista, että sukulaiset kääntävät<br />
tällaisen keskustelun: ”eihän me tällaisesta puhuta nyt …”,<br />
”sinähän elät vielä kauan …”<br />
On ymmärrettävää, että nuorempi ihminen yrittää sulkea pois<br />
kuoleman todellisuuden. Samalla se tarkoittaa sitä, että siirretään<br />
syrjään elämän realiteetit. Joku on sanonut, ettemme voi elää<br />
täydellistä elämää ennenkuin ymmärrämme, että elämällä<br />
on loppunsa. Monet vakavasti sairastuneet kertovat kuinka<br />
elämä on saanut uuden merkityksen, kun he ovat ymmrtäneet<br />
kuinka haavoittuvainen – ja samalla arvokas elämä on. Kun<br />
ymmärrämme, että me emme tule olemaan yhdessä ikuisesti,<br />
ymmärrämme samalla miten avokkaita olemme toisillemme.<br />
On ollut liikuttavaa nähdä miten Norjan kauhistuttava terroristihyökkäys<br />
on luonut yhtenäisyyttä ja huolenpitoa, jota ei ollut<br />
aikaisemmin. Me olemme myös kokeneet saman Estonia-laivan<br />
uppoamisen ja tsunamikatastrofin yhteydessä. Ihmiset ovat tulleet<br />
toisiaan lähemmäksi ja olemme näyttäneet sellaisia tunteita, joita<br />
muuten yritämme peittää.<br />
Tietoisuus elämän haavoittuvaisuudesta muodostaa vahvan<br />
sillan ihmisten välille ja samalla voimakas kokemus kypsyttää<br />
meitä ihmisinä. Kukaan ei jaksa kantaa surua ja kaipausta yksin,<br />
mutta toisten tuella voidaan työskennellä surun parissa ja elää<br />
edelleen kaipauksen myötä.<br />
Mitä enemmän uskallamme ymmärtää, että elämällä on rajansa,<br />
sitä helpommin kohtaamme tämän rajan – sekä omakohtaisesti että<br />
läheisen poismenon yhyteydessä. Senvuoksi on tärkeää pitää huolta<br />
lähimmäisistä, kun he kertovat miten he haluavat asioiden olevan<br />
maallisen elämän päättyessä. Mielestämme käytännön kysymykset<br />
tuntuvat latteilta kuoleman yhteydessä. Mutta jos käytännön asiat<br />
on ratkaistu helpotetaan omaisten osuutta ja silloin itse keskustelu<br />
muodostuu kypsyysprosessiksi. Miten haluamme hautauksen<br />
tapahtuvan: polttohautaus, maahan hautaaminen, hautapaikka,<br />
muistotilaisuus, mielimusiikki ja virret? Ja luonnollisesti miten<br />
perintöasiat ratkaistaan. On hyvin tavallista, ettei omaisilla ole<br />
tieoa siitä mitkä olivat kuolleen toivomukset. Silloin on vaikeaa<br />
järjestää käytännön asiaoita. Pahimmassa tapauksessa käytännön<br />
asiat aiheuttavat omaisten välille konflikteja.<br />
Elämän haavoittuvaisuus ja rajoitukset tekevät elämästä<br />
arvokkaan. Koska emme voi olla yhdessä ikuisesti, on jokainen<br />
yhdessä vietetty päivä tärkeä. Niin, voimme sanoa, että tietoisuus<br />
kuoleman todellisuudesta tekee elämästä konkreettisen.<br />
noterat pErSOnalnytt.<br />
Fr om 22 augusti<br />
tillträder ulrika<br />
Baydoun som vik.<br />
komminister i församlingen.<br />
Ulrika<br />
kommer från Jämtland,<br />
prästvigdes<br />
för ett drygt år sedan och har varit adjunkt<br />
i Vattholma församling ett år. Ulrika<br />
kommer främst att arbete med verksamhet<br />
för vuxna. Vi hälsar henne välkommen<br />
och hoppas att hon skall trivas med oss.<br />
carina Franzén har varit kanslist<br />
och informatör i församlingen i nästan<br />
tjugo år. Nu flyttar hon från orten (men<br />
behåller fritids boendet) och slutar därför<br />
sin tjänst hos oss. Carina har varit vårt<br />
ansikte utåt och det mesta som skett i<br />
församlingen har gått genom Carina.<br />
Vi är tacksamma för allt Carina gjort och<br />
kommer att sakna henne. Vi önskar henne<br />
all välsignelse inför framtiden. Processen<br />
med att finna er<strong>sätt</strong>are för Carina <strong>på</strong>går.<br />
anders nilsson har arbetat som<br />
kyrkogårdsvaktmästare men övergår<br />
nu till att helt arbeta med sin egen och<br />
andras hästar. Anders har förutom att<br />
sköta kyrkogårdarna ställt upp med<br />
många praktiska uppgifter; snickerier,<br />
renoveringar etc. Vi tackar för insatsen<br />
och önskar lycka till <strong>på</strong> travbanorna.<br />
Komministern Håkan Sandvik kommer<br />
att arbeta halvtid under hösten. Det<br />
be tyder att han finns i tjänst torsdagar –<br />
söndagar.<br />
FöDElSEDagSFESt. Under hösten<br />
kommer alla som fyllt jämna år, 70 och<br />
up<strong>på</strong>t, att inbjudas till födelsedagskalas<br />
i Församlingsgården. Inbjudan kommer.<br />
FamIlJEråDgIVnIng. Kyrkans familje -<br />
rådgivning erbjuder genom det professionella<br />
samtalet en plats för eftertanke,<br />
reflektion, dialog och terapeutisk bearbetning<br />
under tystnadsplikt och sekretess.<br />
Församlingens familjerådgivare heter Eva<br />
Thorell och är socionom och auktoriserad<br />
familjerådgivare. Hon finns i Norrtälje<br />
med samtalsrum i Mariagårdens lokaler.<br />
Boka tid <strong>på</strong> tel. 0176-774 37. Telefontid<br />
mån kl 8-9 och tors kl 9-12.<br />
11
utmanande tankar<br />
Stigande ålder är inget hinder för aktivt<br />
engagemang i intressanta sammanhang.<br />
Se <strong>på</strong> Anders Burman från Singö.<br />
Jag söker efter Anders Burman via internet och<br />
träffarna blir många. Jag förstår snart att denne 82-årige<br />
singöbo är en aktiv person med varma känslor för sin ö.<br />
När det var tal om att lägga ner Singö skola var han en<br />
av de starka rösterna mot beslutet.<br />
BrInnEr För SkOlan. Anders har arbetat inom skolan i<br />
hela sitt liv. Han har varit lärare <strong>på</strong> högstadium och gymnasium<br />
och har även arbetat med fortbildning och skolutveckling.<br />
Men frågan är om det inte är hos de yngsta skolbarnen<br />
han har sitt hjärta. Under sin sista yrkesverksamma tid<br />
arbetade han med ett projekt, vars mål var att ge barn<br />
undervisning i engelska redan från årskurs 1.<br />
– Jag skapade ett eget undervisningsmaterial utifrån<br />
huvudtanken att alla sinnen och hela kroppen ska engageras<br />
i inlärningen. Materialet bestod bland annat av leksaker,<br />
bilder, sånger och textkort. Lektionerna präglades<br />
av humor, lek och agerande och alla lektioner hölls <strong>på</strong><br />
engelska kompletterat med mitt kroppsspråk.<br />
Projektet gick bra. Ett förlag blev intresserat av Anders<br />
metodik och gav senare ut hans undervisningsmaterial.<br />
Efter sin pensionering och flytten till Singö vände sig<br />
Anders till Singö skola och erbjöd engelskaundervisning för<br />
de yngsta barnen. Gratis. Till stor del av egoistiska skäl.<br />
– Det är roligt att undervisa och jag saknade det! Jag<br />
slutade inte med undervisningen förrän jag fyllt 78 år.<br />
Anders tror att det centrala i all undervisning är att bygga<br />
upp barnens självförtroende, att uppmuntra och bekräfta.<br />
– Vetande växer inifrån, det är inget som kan växa<br />
utifrån. Jag har försökt lära barnen att det arbete de utför i<br />
skolan är något värt, något att respektera och vara stolt över.<br />
Genom sitt okonventionella undervisning<strong>sätt</strong> var Anders<br />
i flera avseenden före sin tid när det gäller metodik.<br />
– Jag använde sällan vanliga läromedel. I svenska gav<br />
jag eleverna en tom skrivbok som vi fyllde genom att arbeta<br />
Anders flyttade<br />
från Skellefteå<br />
till Singö efter sin<br />
pensionering 1994<br />
tillsammans med<br />
sin fru Eddy,<br />
och bosatte sig i<br />
det sommarhus<br />
familjen haft<br />
sedan 80-talet.<br />
tillsammans. Jag tror <strong>på</strong> att blanda ämnen. Det går fint att<br />
öva sig att räkna <strong>på</strong> engelskalektionen. Jag är tveksam till<br />
prov och tester – de är nog mer till för lärarna än för barnen.<br />
SIBErak. Kanske var det lärarens glädje över att se människor<br />
växa, som inspirerade Anders att 2004 starta Singö<br />
Berättarakademi (Siberak).<br />
– Vi har alla behov av att känna att det jag säger är någonting<br />
värt. Att någon lyssnar.<br />
Ramarna kring Siberak är lösa. Det finns ingen formell<br />
styrelse och det kostar inget att vara med. Verksamheten<br />
kallas Berättardags och drivs främst av Anders, författaren<br />
Erik Eriksson och församlingsprästen Håkan Sandvik.<br />
Berättardags har tre träffar per år. Varje träff har ett tema<br />
och deltagarna välkomnas att lyssna och själva<br />
berätta något kring temat. Ibland bjuds gäster in, Nästa<br />
Berättardags<br />
men inte för att hålla föredrag. Deltagarna tar<br />
4 september<br />
själva med sitt fika. Hittills har det oftast varit Välkommen!<br />
runt 20 personer vid träffarna – både singöbor,<br />
sommargäster och deltagare från orter i när heten.<br />
– Berättardags syfte är att levandegöra det förflutna med<br />
bygdens egna invånare som kunskapskällor, men också att<br />
vitalisera vardagens berättare och berättelser, som en motvikt<br />
till massmediernas dominerande berättarkultur.<br />
BOrtOm DEt kOnkrEta. Anders delar gärna tankar om<br />
livet och människan och är heller inte främmande för andlighet.<br />
– Det finns absolut en andlig verklighet, något mer än det<br />
konkreta. Se bara <strong>på</strong> konsten, hur till exempel en dikt eller<br />
bild skapas inifrån en människa.<br />
När det gäller kyrka, tro och Gud är han dock mer försiktig.<br />
Han definierar sig själv som passiv församlingsbo och<br />
klentrogen.<br />
– Jag går stundom till kyrkan. Det är en god plats att<br />
hinna ikapp sig själv. Jag uppskattar lokalen, musiken och<br />
stämningen. Jag är också nyfiken <strong>på</strong> det som sägs.<br />
– Jag förstår människors behov av tro, men har själv svårt<br />
att förhålla mig till Gud <strong>på</strong> ett personligt plan. Jag är övertygad<br />
om att godheten till slut vinner – annars skulle vi inte<br />
finnas till. Det vi människor kan och bör göra är att göra gott<br />
där vi är. Då sprids godheten som ringar <strong>på</strong> vattnet.<br />
text och bild: ingrid eliasson