Radiomagasinet nr 2, 2011 (pdf) - Sveriges Radio
Radiomagasinet nr 2, 2011 (pdf) - Sveriges Radio
Radiomagasinet nr 2, 2011 (pdf) - Sveriges Radio
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
FAKTA<br />
CECILIA UDDÉN<br />
Namn Cecilia Uddén<br />
Geografisk bas Kairo, Egypten<br />
Uppdrag Utrikeskorrespondent, bevakar<br />
Mellanöstern, Nordafrika (med undantag<br />
för de forna franska kolonierna), från<br />
Marocko till Iran, inklusive gulfstaterna,<br />
Israel, Västbanken och Gaza<br />
sverigesradio.se <strong>2011</strong><br />
JAG TYCKER BÄST<br />
OM ATT INTERVJUA<br />
ICKEKÄNDISAR<br />
Text Johan Abrahamsson Krönika Cecilia Uddén Foto Mia Gröndahl<br />
25 JANUARI <strong>2011</strong> BLEV EN HISTORISK DAG I KAIRO. DET VAR DAGEN<br />
DÅ DET EGYPTISKA FOLKET INLEDDE REVOLTEN MOT HOSNI<br />
MUBARAK. CECILIA UDDÉN, SVERIGES RADIOS KORRESPONDENT I<br />
MELLANÖSTERN, VAR DÄR OCH SÅG HUR DEMONSTRATIONSTÅGEN<br />
VÄXTE PÅ GATORNA LÄNGS MED NILENS STRAND.<br />
Vad är aktuellt just nu?<br />
– Regimförändringarna i området.<br />
Länder som har störtat sina ledare och<br />
länder som håller på att störta sina ledare.<br />
Den tidigare ständiga topp-nyheten från<br />
Mellanöstern – Israel- och Palestinakonflikten<br />
– har hamnat i skuggan av den<br />
Arabiska våren och dess följdverkningar.<br />
Vilka stora händelser och frågor ska vi<br />
vara uppmärksamma på framöver?<br />
– Sökandet efter Ghaddafi. Valen<br />
i Egypten och i Tunisien. Den syriska<br />
regimens fall.<br />
Bäst och sämst med ditt jobb?<br />
– Bäst är privilegiet att få beskriva<br />
historiska skeenden och hitta människor<br />
som gestaltar dessa. Det sämsta<br />
är att jag aldrig är ledig, förutom på<br />
sommarsemestern då jag har en vikarie<br />
Finns det någon vanlig missuppfattning om<br />
ditt bevakningsområde?<br />
– Att man måste täcka håret i alla<br />
länder inom mitt bevakningsområde.<br />
Men det är fel, det är bara i Iran och<br />
Saudiarabien som det är ett krav. Det finns<br />
många vanföreställningar om islam.<br />
Vad minns du och tar med dig från det<br />
senaste halvårets bevakning?<br />
– 25 januari i Kairo, när den egyptiska<br />
revolten blev verklighet.<br />
Drömintervju?<br />
– Jag tycker bäst om att intervjua ickekändisar,<br />
som inte levererar slitna klyschor<br />
Vad reser du aldrig utan?<br />
– Datorn.<br />
KRÖNIKA AV CECILIA UDDÉN<br />
Oh Farao, hur blev du så mäktig?<br />
Farao svarar: Jag mötte aldrig någon<br />
som försökte stoppa mig.<br />
Så lyder ett arabiskt ordspråk. Men<br />
för första gången på 7 000 år har Farao<br />
stoppats. Hosni Mubarak ligger vitklädd på<br />
en bår, i en bur i rättsalen. Han är omgiven<br />
av sina lejonungar, sönerna Gamal och<br />
Alaa. Alla tre förnekar brott.<br />
Denna omtumlande syn, tillsammans<br />
med de episka scener som utspelade<br />
sig i Kairo under kraftmätningen mellan<br />
folket och säkerhetsstyrkorna – striderna<br />
på broarna över Nilen, där folkmassor<br />
böljade fram och tillbaka i rök och<br />
dimma, där polisen tvingades backa, där<br />
tårgasampuller singlade ner i floden med<br />
en röksvans efter sig – dessa scener<br />
överträffar fantasin och överskuggar för<br />
tillfället alla konstnärliga uttryck. Ingen<br />
skruvad ironi kan beskriva detta stora,<br />
sarkasmer förkrymper och egyptiska<br />
konstnärer beskriver hur de irrar omkring<br />
som dekapiterade kycklingar. Konsten mår<br />
31<br />
bäst av svärta och sorg och har svårt att<br />
hantera triumfatoriska ögonblick. Så den<br />
egyptiska revolutionen väntar ännu på sin<br />
raconteur, sin berättare.<br />
Det är inte ofta man är med om något<br />
som man genast inser kommer att gå<br />
till historien. Men den 25 januari i år var<br />
en sådan dag. Jag följde ett av flera<br />
demonstrationståg genom Kairo. Den<br />
första protestdagen. Ingen trodde att<br />
det skulle bli särskilt stort. Egypten är<br />
inte Tunisien, löd besserwissermantrat<br />
och jag hörde mig själv förnumstigt<br />
säga i radio att den som inbillar sig att<br />
det tunisiska upproret är början på den<br />
arabiska berlinmurens fall, ägnar sig nog åt<br />
önsketänkande.<br />
Men när tåget drog fram genom Bulaq<br />
på östra Nilstranden, där folk stod längs<br />
gatan och tittade på och demonstranterna<br />
började ropa: Ett två, var är det egyptiska<br />
folket? – Wahed etneen ash shaab al masri<br />
feen? – så ser jag plötsligt hur två kvinnor<br />
i svarta sjalar med tunga grönsakskorgar<br />
tittar på demonstrationen, pekar och<br />
viskar till varandra – för att sedan ansluta<br />
de sig till aktivisterna. Sedan bromsar en<br />
ljusgrön buss in och passagerarna tvingar<br />
chauffören att öppna dörrarna – och så<br />
väller passagerarna ut för att gå med i<br />
tåget.<br />
Instinktivt kände jag då att det här är<br />
början på något mycket större än någon av<br />
oss anat.