Programtidning, Östersjöfestivalen 2008 (pdf) - Sveriges Radio
Programtidning, Östersjöfestivalen 2008 (pdf) - Sveriges Radio
Programtidning, Östersjöfestivalen 2008 (pdf) - Sveriges Radio
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
foto: bersa<br />
Samtidigt erbjuder Judiska Teatern en möjlighet för dem som<br />
vill att slå sig ned på en grässlänt på Djurgården och ta del av<br />
musiken via storbildsskärm, att lyssna och samtala. Allt sedan<br />
jag första gången kom i kontakt med West-Eastern Divan<br />
Orchestra, har jag velat ge en bredare svensk publik möjlighet<br />
att få lära känna denna märkliga orkester, denna kombination<br />
av symfoniorkester och humanistiskt projekt. Nu blir det<br />
verklighet.<br />
<strong>Östersjöfestivalen</strong> är ett försök att med musikens hjälp<br />
uppmärksamma och få oss att bättre förstå vår regions viktigaste<br />
utmaningar, både när det gäller miljöfrågor och när det gäller<br />
demokrati. På samma sätt personifierar – bokstavligen – West-<br />
Eastern Divan Orchestra tron att musiken bygger broar och<br />
att ett gott ledarskap kan inspirera människor att riva barriärer<br />
som länge känts oöverstigliga.<br />
Det unika med demokratin är att den gör det möjligt<br />
för oss att enas utan att förlora vår särart. Det skiljer den<br />
från de totalitära regimerna som länge dikterade villkoren för<br />
människorna kring Östersjön. De slog ner det som var olikt<br />
eller byggde murar för att utestänga det. Det var inte länge<br />
sedan Östersjömetropolerna låg i skilda världar med mycket<br />
liten kontakt. I dag förenar demokratin oss, på samma sätt<br />
som musikerna i orkestern förenas av musiken.<br />
Musikerna i West-Eastern Divan Orchestra under ledning<br />
av Daniel Barenboim är starka individer från skilda politiska<br />
och kulturella miljöer, vilka tillsammans gör en konstnärlig<br />
insats. Individerna förenas av musiken, den gör deras<br />
samverkan mot ett gemensamt mål möjlig. Alla musiker har<br />
sin egen historia och erfarenhet. Deras individuella begåvning<br />
och temperament måste få komma till sin rätt. Men alla dessa<br />
viljor behöver samordnas till en konstnärlig vision. Detta ställer<br />
stora krav på musikaliskt ledarskap, som i sin tur förutsätter<br />
När dirigenten Daniel Barenboim höjer taktpinnen<br />
i Berwaldhallen den 21 augusti, är det unga<br />
musiker med egyptiskt, iranskt, israeliskt, jordanskt,<br />
libanesiskt, palestinskt och syriskt ursprung som tar<br />
sig ton. Sida vid sida.<br />
OM MuSIKEN,<br />
DEMOKRATIN<br />
Och lEDARSKAp<br />
ett regelverk som grund, annars blir det kakofoni eller despoti.<br />
Rätt ofta blir det bådadera – det är en illusion att auktoritärt<br />
styre kan skapa ordning, än mindre harmoni.<br />
Också demokratin kräver ledarskap som påminner om<br />
orkesterledarens. Det gäller att jämka samman aktörer, att<br />
förstå det unika i varje situation och dess möjligheter. Man kan<br />
knappast tänka sig en bättre förebild än Daniel Barenboim och<br />
West-Eastern Divan Orchestra, som ger stöd och kunskap<br />
till musiker som lever i en värld där utomstående ickedemokratiska<br />
krafter försöker skapa kaos, men där den enda<br />
långsiktiga möjligheten för utveckling är ekonomisk, kulturell<br />
och politisk samverkan. Detta kräver ett starkt ledarskap,<br />
men ledarskap är inte tillräckligt för att etablera och befästa<br />
en demokrati. Det krävs också här ett regelverk, rule of law.<br />
Utan ett sådant löper man risken att demokratins friheter<br />
missbrukas av särintressen.<br />
Sist men inte minst kräver demokratin ett demokratiskt<br />
sinnelag. Vi vet i dag att social och politisk tolerans hos ett<br />
samhälles medborgare är helt avgörande för om samhället<br />
kommer att utvecklas till en demokrati – och förbli en<br />
sådan. När det gäller att skapa tolerans har musik och<br />
kultur en avgörande betydelse. Tolerans ska inte förväxlas<br />
med likgiltighet. Det handlar om att våga möta det som är<br />
annorlunda och respektera det såsom annorlunda, men<br />
utan att sluta sig för det. Detta är också en beskrivning av<br />
<strong>Östersjöfestivalen</strong>.<br />
Robert Weil<br />
Ordförande i Proventus, Magasin 3 Stockholm Konsthall<br />
och Judiska Teatern<br />
BerWaLdHaLLen<br />
Torsdag 21 augusti kl 19.30<br />
Väst-Östliga divanorkestern<br />
daniel Barenboim dirigent<br />
joseph haydn (f 1732–1809)<br />
sinfonia concertante<br />
-Allegro<br />
-Andante<br />
-Allegro con spirito<br />
arnold schönberg (1874–1951)<br />
orkestervariationer op 31<br />
-Introduktion<br />
-Tema<br />
-Nio variationer<br />
-Final<br />
paus<br />
johannes brahms (1833–1897)<br />
symfoni nr 4 e-moll op 98<br />
-Allegro non troppo<br />
-Andante moderato<br />
-Allegro giocoso. Poco meno presto<br />
-Allegro energico e passionato, piu allegro<br />
Presentatör: Niklas Lindblad<br />
Konserten direktsänds i SR P2 och EBU<br />
Ungefärlig konserttid: 2 tim<br />
Om respekt, möten Och<br />
kOnstnärliga visiOner<br />
Berwaldhallen kl 10.00<br />
Samtal mellan daniel Barenboim,<br />
Mariam said, vice ordf i Barenboim-Said<br />
Foundation och Michael Kimmelman,<br />
författare, pianist och kritiker på<br />
The New York Times. Visning av<br />
Knowledge is the beginning,<br />
en film av Paul Smaczny om<br />
Väst-Östliga Divanorkestern<br />
Konserten direktsänds på storbildsskärm<br />
utanför Judiska Teatern och på webb-TV<br />
i SR P2<br />
10 – östersjöfestivalen <strong>2008</strong> For english summary see page 28-32<br />
For english summary see page 28-32<br />
östersjöfestivalen <strong>2008</strong> – 11<br />
I samarbete med<br />
TRADITION &<br />
vARIATION<br />
Ingen musik föds i ett vakuum. Epoker avlöser varandra<br />
och varje tonsättare måste förhålla sig till det som varit.<br />
Kvällens tonsättare tog alla tydligt avstamp i traditionen.<br />
Haydn var en av Brahms förebilder, liksom Brahms var en<br />
av Schönbergs.<br />
Precis i rätt tid, när Joseph Haydn efter 30<br />
år kom loss från tjänsten som hovmusiker åt<br />
furst Esterhazy, kom en inbjudan till London<br />
som resulterade i flera framgångsrika<br />
konsertsäsonger. Haydn behandlades<br />
som en kung och hyllades vart han gick.<br />
Engelsmännen älskade hans musik och han<br />
skrev flera av sina främsta symfonier under<br />
den här perioden.<br />
Sinfonia concertante (1792) är skriven<br />
under Londonperioden, för violin, oboe,<br />
cello och fagott solo och orkester. Vid<br />
uruppförandet var publiken överförtjust och<br />
tidningarna hyllade Haydns nya verk, som<br />
man tyckte var djupt, luftigt, drabbande och<br />
originellt.<br />
Arnold Schönbergs motto var ”begriplighet”.<br />
Det skapade han bl.a. genom att använda<br />
lätt igenkännliga dansrytmer som valsen,<br />
och en tydlig form ofta hämtad från barocken.<br />
Harmoniskt lämnade han dur och moll till<br />
förmån för sitt nya tolvtonssystem, där alla<br />
toner har samma värde.<br />
Frånvaron av tonalt centrum kan ge<br />
upphov till en skönt, svävande känsla, men<br />
kan också skapa otrygghet hos lyssnaren.<br />
Därför betraktas tolvtonsmusiken ofta som<br />
svår. Forskning har visat att människan har<br />
en djupt nedärvd förkärlek för tonal musik.<br />
Även spädbarn – ja, till och med råttor!<br />
– föredrar tonal musik. Men eftersom<br />
Väst-Östliga Divanorkestern<br />
med Daniel Barenboim<br />
människan, till skillnad från råttor, har<br />
förmåga att uppfatta musik både känslo-<br />
mässigt och intellektuellt, blir just spänningen<br />
mellan det bekanta och det nya så spännande.<br />
Variationer op 31 (1928) är Schönbergs<br />
första tolvtonsverk för orkester. Ett tema<br />
bygger på tonerna B-A-C-H som en hyllning<br />
till den gamle barockmästaren.<br />
Också Johannes Brahms bygger, i Symfoni<br />
nr 4 (1884–85), på Bachs musik. Vid ett<br />
tillfälle diskuterade han med några goda<br />
vänner om inte temat i slutet av Kantat nr<br />
150, Nach dir Herr verlanget mich, skulle<br />
kunna passa som tema för en symfoni.<br />
Brahms antog utmaningen att försöka. När<br />
symfonin var klar några år senare var han<br />
osäker på resultatet. Höll den ihop som<br />
helhet? Var den bra? Skulle man tycka om<br />
den? Var den för kärv? ”Jag är rädd att den<br />
har smak av klimatet här – där körsbären<br />
aldrig blir söta nog att äta”, skrev han bl.a.<br />
från sitt sommarviste i norra Steiermark.<br />
I dag har vi svårt att uppfatta det kärva i<br />
symfonin, men Brahms samtid reagerade<br />
framför allt på finalen, som man uppfattade<br />
som sträng och svår. Den är uppbyggd som<br />
en passacaglia, en form som Bach ofta<br />
använde, där baslinjen består av ett tema<br />
som upprepas gång på gång i ständigt nya<br />
variationer.<br />
foto: mvh - art design / barum 2005 ; fuer arte g.e.i.e.