Den Nya Världen inför 2000-talet
Den Nya Världen inför 2000-talet
Den Nya Världen inför 2000-talet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Här ute vid Stilla Havet så finns denna väv representerad i en<br />
unik regnskog där storväxta granar och andra barrträd blandas med<br />
flera vegitationsskikt, porlande bäckar och floder med lax och öring,<br />
fåglar och hjortar. Jag har idag vandrat runt i detta Eden och just nu<br />
försöker jag upptäcka någon av de valar som finns där ute mot<br />
horisonten av detta stora hav som knyter samman väst med öst, öster<br />
med väster. Längs hela Stilla Havs kusten från Kalifornien i söder till<br />
Washington och Brittish Columbia i norr så fanns till för några<br />
mansåldrar sedan jordens mest variationsrika tempererade klimatzon.<br />
Här växte världens största, längsta och äldsta träd och här var djur<br />
och fåglar mer välväxta än någon annan stans på det norra halvklotet.<br />
Det var ett veritabelt paradis och i denna lustgård så levde en<br />
helhetsseende naturmänniska som en integrerad del i allt annat. Visst<br />
finns det spår av denna natur kvar idag och detta är den främsta<br />
anledningen till att jag åter besöker denna del av världen, men jag har<br />
också upplevt det motsatta i civilisationens slakt på den natur den är<br />
beroende av - Söndertrasandet av den väv där hon bara är en tråd.<br />
Och vad återstår sedan?<br />
Att idag resa från Seattle via Aberdeen och upp längs väg 101<br />
blir till ett begravningståg där de grå stubbarna som reser sig tätt på<br />
kalhyggena blir till naturens gravstenar. Jag är själv uppvuxen i den<br />
norrländska skogsbyggden och har sett flera kalhyggen förrut, men<br />
ändå så knyter det sig i maggropen när jag passerar dessa stora fält<br />
med sina avbrytna stubbar. Många amerikaner engagerar sig idag<br />
med rätta för den internationella kamp som sker för att rädda<br />
regnskogen i Brasilen, och det känns därför ännu mer fel att detta får<br />
ske i ett land som under ett århundrade har avverkat en hel kontinent<br />
inklusive skog, bufflar och naturmänniskor. Jag bor på en av de små<br />
koncentrerade indianreservat som är resterna av den naturmänniskor<br />
som en gång levde här. Även detta blir till en beklämmande upplevelse<br />
där smutsen och oordningen vid indianernas bostäder endast kan<br />
jämföras med Brasiliens favelor.<br />
Däremot finns ingen svält utan tvärtom så är de flesta idianer<br />
mycket välfödda för att inte säga feta. Kanske inte fetare än de vita<br />
amerikaner som jag såg passera revy på Ohare flygplatsen i Chicago<br />
för ett par dagar sedan, men eftersom idnianerna är kortare så blir<br />
många till oformliga apatiska kroppar. För på indian reservatet<br />
fungerar inte mycket. Livsmedelsaffären har inte längre några<br />
livsmedel, restauranten är öppen ibland och den s.k. fiskeindustrin är<br />
idag åter tjänstledig. Om Hövding Seattle skulle se detta skövlade<br />
landskap med sin såriga kalhyggen och möta sin övergödda och<br />
apatiska efterlevande så skulle han säkerligen bli bedrövad, men<br />
kanske inte förvånad. Människor som inte längre har sin kultur, sitt<br />
land och något mål kan inte leva. Själv upplever jag det som ett hål i<br />
min själ.<br />
Är detta priset vi betalar för vårt överflöd? På etthundra år så<br />
har denna amerikanska kontinent varit drivkraften i det rika<br />
materialistiska samhälle vi nu lever i. Hit har miljoner efter miljoner<br />
17