1. Nya Evangeliepostillan av Lars Levi Laestadius ... - laestadiustexter
1. Nya Evangeliepostillan av Lars Levi Laestadius ... - laestadiustexter
1. Nya Evangeliepostillan av Lars Levi Laestadius ... - laestadiustexter
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Nr 8 SÖNDAGEN EFTER JUL<br />
goda sedan tidigare. Vi är genom löftet<br />
Guds barn.” Men då Frälsaren började<br />
förebrå dem och skälla på dem, att de är<br />
skrymtare, huggormars <strong>av</strong>föda, ett horiskt<br />
släkte, vitmenade gr<strong>av</strong>ar, vredgades judarna<br />
över sådant skällande, i synnerhet då<br />
han sade till dem: ”Ni är <strong>av</strong> den fadern<br />
djävulen.” Och även när Stefanus förebrådde<br />
dem, att de hade oomskurna hjärtan,<br />
blev de så förbittrade att de tillslöt sina<br />
öron och gnisslade med tänderna.<br />
Judarna var även skarpsynta att se<br />
fel i Frälsarens vandel. För det första var<br />
han oren. Han tvättade inte händerna, när<br />
han gick att äta. För det andra var han<br />
sabbatsbrytare. För det tredje var han en<br />
stor trollkarl, som utdrev djävlar genom<br />
Belsebub. För det fjärde var han en falsk<br />
profet, en folkuppviglare, som ledde<br />
människorna på fel väg. För det femte<br />
tog han en gång en hundpiska och drev ut<br />
ur kyrkan de köpare och säljare, som<br />
drev handel invid kyrkan. Men det största<br />
felet var, att han gjorde sig till Guds Son.<br />
Var det inte naturligt, att så dygdiga och<br />
fromma män, som judarna var, vredgades<br />
på en sådan landstrykare, som vandrar<br />
land och rike runt och skäller på hederliga<br />
människor?<br />
Men nu säger denna tids judar och<br />
döpta hedningar: ”Fast judarna förhärdades<br />
och hatade Frälsaren, så gör vi inte<br />
det. Om Frälsaren kom för att undervisa<br />
oss, skulle vi kyssa honom. Vi skulle ta<br />
honom om halsen. Vi skulle gråta vid<br />
hans hals och ge honom det bästa vin vi<br />
har.” Men jag fruktar, att om Frälsaren<br />
började bestraffa och förebrå dessa döpta<br />
hedningar, såsom han då skällde på<br />
judarna, så skulle de säkert ge honom en<br />
42<br />
örfil men ingen kyss. De skulle förbanna<br />
honom och säga: ”Gå bort härifrån, din<br />
landstrykare! Gå bort härifrån och låt bli<br />
att skälla på hederligt folk! Om du inte<br />
låter bli att skälla och förebrå hederliga<br />
människor, så skall vi dräpa dig.”<br />
Somliga blinda stackare inser inte,<br />
att den onde åker med dem som med en<br />
dragoxe, när de vredgas på de kristna och<br />
hotar med åtal inför landshövding Pontius<br />
Pilatus, därför att hederligt folk inte mer<br />
får samvetsfrid på kyrkovägen. Och vad<br />
annat kan de göra än vredgas och hata,<br />
när dessa falska profeter kommer och<br />
skäller på dem med sådana öknamn som<br />
dygdiga horor, ärliga tjuvar, nyktra fyllhundar<br />
och hederliga krögare. Sådana<br />
kristna hundar borde kastas i fängelse.<br />
Somliga förbittras så mycket för sin rättfärdighet,<br />
då de blir oskyldigt bestraffade,<br />
att de förbannar och befaller dem<br />
att fara till helvetet, som inte ger hederliga<br />
människor samvetsfrid. Men de känner<br />
dock inte, att de förhärdas genom<br />
detta andliga hat. Och de åter, som känner,<br />
att det inte torde vara rätt ställt med<br />
dem, då de vredgas så häftigt, säger till<br />
de kristna: ”Ni måste svara för våra<br />
själar, då ni med uppsåt retar oss.” De<br />
stackarna känner, att de genom detta andliga<br />
hat sjunker ännu djupare i helvetet<br />
än vad de <strong>av</strong> naturen är.<br />
Men den onde, som bor i dem, går<br />
till ett så häftigt anfall mot sanningen, att<br />
gallan spricker och egenrättfärdighetens<br />
svarta blod stiger åt huvudet. Men inte<br />
slipper de ur helvetets järnbur eller den<br />
svarte smedens halsboja. Hur kan de<br />
slippa lös från satans järnbojor, då han<br />
genom det naturliga förnuftet har satt så