Juni 2011 Liahona - The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints
Juni 2011 Liahona - The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints
Juni 2011 Liahona - The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
om skolan. Hon sade att om jag tog<br />
utbildningen på allvar så skulle jag bli<br />
något en dag. Jag ska aldrig glömma<br />
hennes ord: ”Jag är ledsen att jag inte<br />
kan ge dig ett gott liv. Jag är ledsen att<br />
du var tvungen att lära dig hur viktigt<br />
det är med hårt arbete så tidigt i livet,<br />
men nu har du möjlighet att få en<br />
utbildning. Ge aldrig upp på skolan<br />
för det är det enda som kommer att ta<br />
dig bort från det här livet.”<br />
När jag väl hade börjat skolan<br />
fick jag vara påhittig för att få tag på<br />
skolmaterial. Jag hittade tomma pappersbitar<br />
i skräpkorgar och tog med<br />
dem hem. Mamma sydde ihop dem<br />
så att de blev ett anteckningsblock.<br />
Hon köpte en penna och delade den<br />
i tre bitar så att mina två systrar och<br />
jag hade varsin bit att skriva med i<br />
skolan. Våra andra två syskon var inte<br />
gamla nog att följa med oss till skolan.<br />
En ny tro<br />
Eftersom mamma hade lidit så<br />
mycket i hela sitt liv trodde hon inte<br />
att det kunde finnas en Gud. Det<br />
Mamma skickade<br />
iväg mig till skolan<br />
med ett hemmagjort<br />
anteckningsblock<br />
och en tredjedel av<br />
en penna.<br />
gjorde inte jag heller när jag var liten.<br />
Men när jag blev lite äldre började<br />
jag ställa frågor om Gud. Jag frågade<br />
mig själv varför min familj aldrig hade<br />
fått chansen att ha ett bra liv, och<br />
varför jag aldrig hade haft leksaker,<br />
tillräckligt med mat eller nya kläder.<br />
Varje gång jag ställde de här frågorna<br />
kände jag på något sätt att jag inte var<br />
ensam. Den känslan tröstade mig i<br />
många år.<br />
När jag var omkring 13 år kom två<br />
missionärer hem till oss. De besvarade<br />
alla mina frågor och undervisade<br />
mig om <strong>Jesus</strong> Kristus. De sade att det<br />
fanns en kyrka där jag kunde lära mig<br />
mer om evangeliet i särskilda klasser<br />
för personer i min ålder. De lärde mig<br />
hur man ber. De undervisade mig om<br />
Mormons bok. När jag döptes kom<br />
ingen i min familj.<br />
Jag kände mig ensam men visste<br />
att jag gjorde rätt. Ett nytt liv presenterades<br />
för mig — ett liv med hopp,<br />
lycka, tro och kärlek. Andra jämnåriga<br />
jag kände sökte tröst i droger och<br />
omoral. Jag fick min tröst hos en<br />
kärleksfull himmelske Fader och i<br />
hans Sons evangelium. Efter mitt dop<br />
förstod jag att Herren hade varit medveten<br />
om mig i hela mitt liv.<br />
Jag lärde mig mycket om evangeliet.<br />
Jag träffade personer som delade<br />
min tro. Några av medlemmarna lärde<br />
sig lite om min familj när de besökte<br />
mig hemma. De hjälpte generöst till<br />
att köpa kläder och skor till kyrkan<br />
och anteckningsblock till skolan. Jag<br />
satt regelbundet barnvakt åt medlemmar<br />
i kyrkan och tjänade mer<br />
pengar än jag någonsin gjort tidigare.<br />
<strong>Juni</strong> <strong>2011</strong> 43<br />
UNGA VUXNA