Recensioner - Svenska samfundet för musikforskning
Recensioner - Svenska samfundet för musikforskning
Recensioner - Svenska samfundet för musikforskning
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
en så fram ännu ett starkt meningsbärande tema:<br />
ett tragiskt omkväde som formuleras ”En heroisk<br />
kamp mot ouppnåeliga mål”. Det handlar om<br />
sång- och musiklärarnas kamp <strong>för</strong> att räknas som<br />
en professionell yrkesgrupp, deras kamp <strong>för</strong><br />
ämnets legitimitet – något annat än ”bara” ett<br />
övningsämne, snarare en vetenskap – och därmed<br />
också en kamp <strong>för</strong> tid, resurser, utbildning.<br />
Det som utmanades var med andra ord något<br />
som gick klart utöver frågan om repertoarval eller<br />
barnet kontra lärokursen, nämligen en fråga som<br />
slog direkt in mot musiklärarnas självbild och<br />
mot musikkulturen. Det som stod på spel var<br />
hela fundamentet <strong>för</strong> undervisningen. Och då var<br />
det ju inte så underligt att Knut Brodins <strong>för</strong>sta<br />
debattinlägg kunde uppfattas som en djupt upprörande<br />
provokation.<br />
Birgitta Ryners doktorsavhandling behandlar<br />
ett centralt skede i svensk musikpedagogik. Hon<br />
har i en välskriven och välkomponerad text analyserat<br />
en betydelsefull debatt om musik och<br />
musikundervisning. Hon har lyft fram Knut Brodins<br />
viktiga insats <strong>för</strong> den musikpedagogiska<br />
utvecklingen.<br />
Styrkan i avhandlingen är Birgitta Ryners <strong>för</strong>måga<br />
att levandegöra både den spännande debatt<br />
som utgör studiens fokus och den tid i vilken<br />
debatten utspelades. Genom talande citat ur källmaterialet<br />
ges läsaren möjlighet att följa dåtidens<br />
debattörer tätt i spåren. I innebördsrika bilder<br />
tecknas det historiska och kulturella sammanhang<br />
och den tradition i vilken debatten tog form. Bäst<br />
blir <strong>för</strong>fattaren i sin avslutande tolkning, där hon<br />
skriver fram sitt starkaste meningsbärande tema:<br />
det tragiska omkvädet om musiklärarnas heroiska<br />
kamp <strong>för</strong> sin profession och sitt ämne. Inte minst<br />
härigenom blir Birgitta Ryners avhandling ett<br />
viktigt bidrag till berättelsen om skolans musikundervisning<br />
och hur den kan <strong>för</strong>stås – och därmed<br />
till musikpedagogik som vetenskap.<br />
Agneta Linné<br />
Eva Helen Ulvros: Dansens och tidens virvlar. Om<br />
dans och lek i Sveriges historia. Lund: Historiska<br />
media, 2004, 287 s., ill., ISBN 91-85057-30-4<br />
<strong>Recensioner</strong><br />
Vart har dansens historia tagit vägen i musikforskarnas<br />
texter? Det frågar man sig efter att ha läst<br />
Eva Helen Ulvros bok Dansens och tidens virvlar.<br />
Om dans och lek i Sveriges historia. Här refereras<br />
ofta till Tobias Norlinds Dansens historia (1941)<br />
och han presenteras som ”dansforskare”. Även<br />
Walter Salmen presenteras som dansforskare med<br />
sina böcker Der Tanzmeister (1997) och Tanz und<br />
Tanzen (1999). Inte bara historikern Eva Helen<br />
Ulvros har skrivit om dans. Litteraturvetaren Birgitta<br />
Holm kom hösten 2004 ut med en bok om<br />
tango. För båda forskarna är böckerna skrivna<br />
med utgångspunkt från deras djupa personliga<br />
engagemang <strong>för</strong> dans. Eva Helen Ulvros skriver i<br />
<strong>för</strong>ordet att hon älskar att dansa och ägnar en stor<br />
del av sin fritid åt dans. Samma gäller <strong>för</strong> Birgitta<br />
Holm som älskar att dansa tango och ägnar sin<br />
fritid åt tangon.<br />
Eva Helen Ulvros har ett historiskt perspektiv.<br />
Hon vill undersöka dans- och lekkulturen i<br />
Sverige över flera hundra år, kopplad till det<br />
internationella sammanhanget och det är sällskapsdansen<br />
som är i fokus. Dansen analyseras<br />
som del av nöje, uppfostran och civilisering, som<br />
hot och utbyte mellan sociala skikt. Nära dansen<br />
står leken och Ulvros ansluter sig till Huizingas<br />
tes att leken – och i <strong>för</strong>längningen karnevalen – är<br />
grundläggande <strong>för</strong> kreativiteten och <strong>för</strong> civilisation<br />
över huvud taget.<br />
Dansen kan vara gränsöverskridande mellan<br />
olika arenor av samhällslivet, skriver Ulvros och<br />
skildrar sedan dansens betydelse under antiken<br />
och i den tidiga kristna kyrkan, då kyrkofäderna<br />
såg dansen som ett uttryck <strong>för</strong> ”Gudstillbedjan”.<br />
Men från och med 300-talet började den kyrkliga<br />
dansen stöta på motstånd och betraktades som ett<br />
uttryck <strong>för</strong> hedniska kvarlevor. Trots detta var<br />
sedvänjan att gå till gravar där man dansade och<br />
slog på pukor svår att utrota. Dansen sågs som en<br />
symbol <strong>för</strong> livet och det fanns en tanke att de<br />
döda dansade med. Vid festliga tillfällen kunde<br />
man där<strong>för</strong> ta några danssteg på kyrkogården <strong>för</strong><br />
att muntra upp de döda. År 1644 <strong>för</strong>bjöds dans<br />
på kyrkogårdarna i Sverige.<br />
När det gäller sällskapslivet har dansen varit<br />
desto livligare och här kommer Ulvros in på sitt<br />
ämne, nämligen sällskapsdansen. Under medeltiden<br />
sågs dansen som ”ett okomplicerat nöje”,<br />
men under renässansen kom dansen i centrum<br />
153