Fulltext - SBU
Fulltext - SBU
Fulltext - SBU
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Kunskapsöversikten gjordes i form av en systematisk litteraturöversikt,<br />
som täcker perioden januari 1970 till mars 2005. Litteraturen söktes i<br />
första hand via elektroniska databaser. Granskningen avgränsades till<br />
att gälla vuxna patienter som vårdades eller utreddes inom allmän eller<br />
rättspsykiatrin. Våldshandlingar riktade mot vårdare eller medpatienter<br />
ingick inte i utvärderingen. Granskningen avsåg enbart studier som<br />
testade en i förväg utarbetad bedömningsmetod och jämförde dess<br />
tillförlitlighet med någon annan metod eller med slumpen. Det innebär<br />
att studier, som enbart syftade till att finna enskilda riskfaktorer och<br />
markörer för våld, inte ingick.<br />
Kvaliteten på de studier som ingick klassificerades med hjälp av ett<br />
granskningsprotokoll som hade utarbetats i förväg. Studiernas bevisvärden<br />
bestämdes, dvs hur tillförlitliga resultaten kan anses vara och i hur<br />
hög grad de kan besvara frågeställningarna ovan.<br />
Rapportens slutsatser baseras på det vetenskapliga underlaget (Evidensstyrkan)<br />
för varje frågeställning. Evidensstyrkan graderas som stark (1),<br />
måttligt stark (2), begränsad (3) eller otillräcklig beroende på bevisvärdet<br />
för studierna.<br />
Starkt vetenskapligt underlag (Evidensstyrka 1): Slutsatsen stöds av minst<br />
två studier med högt bevisvärde eller minst en god systematisk översikt.<br />
Måttligt starkt vetenskapligt underlag (Evidensstyrka 2): Slutsatsen stöds<br />
av minst en studie med högt bevisvärde och minst två med medelhögt<br />
bevisvärde.<br />
Begränsat vetenskapligt underlag (Evidensstyrka 3): Slutsatsen stöds av<br />
minst två studier med medelhögt bevisvärde.<br />
Resultat av litteraturgranskningen<br />
Den första litteratursökningen genererade drygt 4 000 artiklar. Efter<br />
granskningsprocessen kvarstod 37 originalstudier. Huvuddelen av dessa,<br />
27 studier, avsåg riskbedömning av patienter inom rättspsykiatrin, dvs<br />
patienter som redan begått grova brott och vars vård föranletts av kriminalitet.<br />
Resterande 10 studier gällde patienter inom allmänpsykiatrin.<br />
Hela materialet analyserades först med avseende på den generella frågeställningen,<br />
om riskbedömningar ökar chansen att förutsäga framtida<br />
våld. Studierna bekräftade att riskbedömningar kunde förutsäga vilka<br />
patienter som senare begick våldshandlingar i högre utsträckning än vad<br />
som kan åstadkommas av slumpen.<br />
Därefter undersöktes huruvida tillgängliga metoder var likvärdiga och<br />
om de fungerade lika väl på olika kategorier av försökspersoner. Det visade<br />
sig att även om rättspsykiatriska populationer studerats mest, är det<br />
vetenskapliga underlaget för allmänpsykiatrin av högre kvalitet. Endast<br />
två arbeten, baserade på samma patientpopulation från allmänpsykiatrin,<br />
hade högt bevisvärde. Det finns dock stöd för att riskbedömningar<br />
har ett värde i såväl rättspsykiatrin som inom allmänpsykiatrin.<br />
Majoriteten av patienterna inom rättspsykiatrin är män och merparten<br />
av studierna inkluderar enbart män. Sammantaget förekom kvinnliga<br />
patienter i 18 av studierna men de analyserades separat i endast 6 av<br />
dessa. Varken kliniska bedömningar eller instrument kunde med någon<br />
tillförlitlighet förutsäga vilka kvinnor som skulle begå våldshandlingar<br />
senare.<br />
Studierna testade tillförlitligheten hos såväl ostrukturerade bedömningar<br />
utförda av en kliniker, som olika instrument med fasta frågeställningar<br />
och strukturerade intervjuer. Ett av de vanligast förekommande instrumenten,<br />
PCL (Psychopathy Checklist), är visserligen framtaget som ett<br />
diagnostiskt hjälpmedel men har även visat sig fungera för att förutsäga<br />
våldshandlingar hos individer med psykopati. Två instrument, VRAG<br />
(Violence Risk Appraisal Guide) och HCR20 (Historical Clinical and<br />
Risk Management), är specifikt utvecklade för riskbedömning.<br />
Studierna har oftast jämfört utfallet av riskbedömningar med ett slumpmässigt<br />
utfall. Slumpen motsvarar att risken skulle bedömts t ex genom<br />
att man ”kastat krona eller klave” och ger korrekta förutsägelser i 50 procent<br />
av fallen. Granskningen visar att samtliga undersökta metoder är<br />
14 R I S K B E D Ö M N I N G A R I N O M P S Y K I AT R I N – K A N VÅ L D I S A M H Ä L L E T F Ö R U T S ÄG A S ?<br />
S B U : S S A M M A N FAT T N I N G O C H S L U T S AT S E R 15