Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
läraren <strong>och</strong> skolan kunde nämligen baseras på att elevernas egen sammanhållning<br />
sattes på prov, genom att de delades in i styrande <strong>och</strong> styrda. J. Reinius menade<br />
exempelvis att självstyrelsen kunde innefatta kroppsaga.<br />
76<br />
Gott vore det, om skolans självstyrelse kunde bli så utvecklad, att vissa<br />
äldre lärjungar också kunde få sig ombetrodd rätten att i nödfall använda<br />
lindrigare kroppsaga mot yngre kamrater, som förtjäna den. Så är förhållandet<br />
i engelska ”public schools” [not]. Detta är naturligtvis något helt<br />
annat än rå pennalism. Det är f. ö. betecknande, att en så ”manlig” nation<br />
som den engelska ej är rädd att låta kroppsaga användas i skolorna (Reinius<br />
1913:67).<br />
Här var möjligen Reinius extrem. I vilken utsträckning eleverna själva skulle få<br />
ta del i rättskipningen var en kontroversiell fråga. Enligt läroverkens metodiska<br />
anvisningar från 1935 kunde elevernas självstyrelse organiseras i form av att<br />
vissa elever bildade ordningsmannanämnder, ordningsråd eller elevråd. Dessa<br />
kunde då få ”erhålla uppgifter av mera krävande, moralisk art, t. ex. att beivra<br />
svärjandet bland lärjungarna eller att övertaga ett visst <strong>ansvar</strong> i disciplinära<br />
angelägenheter” (Skolöverstyrelsen 1935:6). Einar Smedberg (1935) redogjorde<br />
för sina egna erfarenheter av självstyrelse, där han hade infört klassdomstol. Förslaget<br />
om att på detta sätt låta eleverna sköta rättskipningen återkom så sent som<br />
på 1960-talet (Lt 1958/38:19; Lt 1962/8:24f) Hildinger (1944:149) menade däremot<br />
att rättegångar med domare, åklagare <strong>och</strong> försvarsadvokater ej passade sig<br />
för de svenska folkskolorna.<br />
En praktik som däremot tycks ha varit mer okontroversiell var att låta eleverna<br />
sköta övervakningen. Det kunde handla om att ”sköta vakthållningen under raster<br />
<strong>och</strong> morgonböner, vidare öva uppsikt över bibliotekets läsesal, skolans idrottsplan,<br />
frukostrum, cykelstall, m. m.” (Skolöverstyrelsen 1935:6), liksom ”övervakning<br />
av läxläsning, utövande av läxkontroll, beivrande av glömska <strong>och</strong> slarv<br />
under lektionerna <strong>och</strong> av stoj <strong>och</strong> oordning före dem m.m.” (Psykologisk-pedagogisk<br />
uppslagsbok III 1945:1250). Sannolikt kom denna övervakning också att<br />
inkludera olika former av sanktioner från eleverna själva. 53<br />
53 En av uppgifterna som dessa vakter kunde få var att kontrollera att elever inte läste läxan på<br />
rasten. ”Numera blir ingen misstrogen om en rastvakt förbjuder honom att läsa läxan på<br />
rasten eller dylikt” menade en elev på Kalmar Läroverk, apropå att dess ordningsmannanämnd<br />
nu hade varit verksam i sex år <strong>och</strong> blivit en legitim kraft (Tfsl 1937/julnumret:13).<br />
Även om den åtnjöt legitimitet är det uppenbart att den vilade på principen om att några<br />
elever hade ett särskilt <strong>ansvar</strong> för att kontrollera de övriga eleverna. Här kunde ordningsmannanämnden<br />
i samråd med lärare varna felande elever, <strong>och</strong> om detta inte hjälpte, anmäla<br />
eleven till rektor (ibid).