Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
liskt intresserade, teaterintresserade etc. tack vare några ledande elevers insatser”<br />
(Skolöverstyrelsen 1959:22).<br />
Individualisering<br />
Den strategi som jag här kallar individualisering verkade på ett motsatt sätt.<br />
Istället för att leda kollektivet i rätt riktning, gick denna strategi ut på att slå in<br />
kilar mellan elevernas inbördes socialitet, att differentiera massan. 47 En sådan<br />
strategi kan utläsas i handboken Läraren, eleven, disciplinen (Ericsson 1967:10–<br />
16).<br />
• Ställ inga kollektiva frågor till klassen. Då får du givetvis kollektiva svar<br />
(Ex ”skall vi ta upp övningsboken nu?” Svar unisont: ”Näää!”).<br />
• Om snaskförbud råder, måste du noga kontrollera, att eleverna inte tuggar<br />
under lektion. Följ upp varje fall av missbruk: enskilt samtal, inte inför<br />
klassen.<br />
• Utvisa inte mer än en elev i taget.<br />
• Om Du någon gång anser det lämpligt att ”skälla ut” en klass, gör det när<br />
du inte är arg. Vänta dessutom ut ett lägligt tillfälle, då du verkligen har<br />
anledning att reagera. Det är dock mycket sällan man har anledning att ge<br />
sig på en hel klass. Försök att verkligen avskilja den gruppen som<br />
verkligen gjort sig förtjänt av tillsägelse.<br />
Ett mer systematiskt försök att bringa elevkollektivet under kontroll representerades<br />
av elevers självstyrelse. Under 1900-talets första hälft förespråkades<br />
metoden livligt som ett disciplinärt verktyg för framförallt läroverken (Pauli<br />
1921:171–194; Gauffin 1928; Craddock 1920/1923; Boman 1932: kap 17). Dess<br />
princip hade långa historiska rötter till exempel genom bruket av ordningsmän. 48<br />
Hur kan en enskild lärare kontrollera ett stort elevkollektiv, som läraren<br />
dessutom inte har möjlighet att ständigt övervaka? Självstyrelsen gav en lösning<br />
på detta problem: låt eleverna själva sköta sin egen disciplinering! Ett sådant<br />
system hade flera fördelar, bland annat hade eleverna en större insyn i de disciplinbrott<br />
som begicks när läraren var frånvarande. Med självstyrelse skulle därför<br />
lögnens problematik försvinna, eftersom eleverna till skillnad från läraren hade<br />
kunskap om vad som skett, hävdades i en inflytelserik bok om självstyrelse<br />
47 Risken för smitta <strong>och</strong> förförelse kunde aktualisera en diskussion om i vilken grad det<br />
överhuvudtaget var önskvärt med relationer mellan elever. Anna Sandström, under pseudonymen<br />
”Uffe”, varnade här för att man inte fick gå för långt: ”Men skolan skulle göra mycket<br />
illa, om hon ängsligt <strong>och</strong> misstänksamt ville hindra all närmare sammanslutning lärjungarne<br />
emellan, sökte förekomma förtroliga samtal, o.d. Kamratvänskapen är ett ytterst viktigt<br />
element i uppfostran, <strong>och</strong> en sådan småaktig övervakning skulle alldeles omöjliggöra vänskapen,<br />
utan att därför kunna hindra överförandet av smittofrön” (Uffe 1891:17).<br />
48 Ordningsmannen nämns i flera lärarhandledningar från 1800-talet. Se t ex Oldberg (1846:9),<br />
Dahm (1846/1995:170) För ett skolminne där bruket av ordningsmän på 1850-talet skildras,<br />
se Holmberg (1919:44–7).<br />
74