Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
strategier (begreppen är mina) kan användas för att rekonstruera vilka tekniker<br />
som har förespråkats i kampen mot elevkollektivet.<br />
Sublimering<br />
Så här långt har det möjligen framstått som om elevernas kollektiva sammanslutning<br />
alltid betraktats som negativ. Så var emellertid inte fallet. Snarare har<br />
man uttryckt en ambivalent inställning till elevers sammanhållning. Vi ser det<br />
hos Anna Sandström som beskrev klassandan som ”denna besynnerliga kristalliseringsprodukt<br />
av de starkaste strömningarna hos klassens individer” (Uffe<br />
1891:17). Sandström beskrev två motsatta vägar som klassandan kunde ta. (1) En<br />
lärare som ”umgåtts med sin klass på det rätta sättet”, kommer att bli ”liksom<br />
kärnan i denna kristallisation”. (2) En lärare som däremot står utanför klassen,<br />
kommer i denna att finna ”en fientlig makt, som han ordentligt måste strida emot<br />
[…]” (ibid). Elevkollektivet stod så att säga inför ett vägskäl mellan gott <strong>och</strong> ont.<br />
Ett sätt att sublimera massdriften har varit att skapa förutsättningar för aktiviteter<br />
med ett gott innehåll. 1962 års läroplan lyfte fram värdet av skolans<br />
fritidsverksamhet. Denna ”ger möjlighet att leda ungdomarnas naturliga behov<br />
att sluta sig samman i grupper <strong>och</strong> gäng i positiv riktning […]” (Lgr 62:75). Här<br />
framhölls elevföreningar för deras sociala fostran. Eleverna ”får vana att fungera<br />
i olika sammanhang inom ett ordnat föreningsliv”. Föreningarna kunde dessutom<br />
fyllas med ett innehåll av lämplig karaktär. Speciellt för de äldre eleverna<br />
hävdades att det fanns ett ”rikt register”, vilket exemplifierades med dygdiga<br />
aktiviteter som idrott, läsning, dramatik, foto <strong>och</strong> nykterhetsfrågan. Andra aktiviteter<br />
som skolan kunde uppmana till var schack, redaktionellt arbete för skoltidningen,<br />
sy- eller stickklubb, bokcirkel <strong>och</strong> frimärksklubb (s. 76 f).<br />
Ett annat sätt att kontrollera klassen var att ta hjälp av en särskild elevtyp:<br />
”klassens ledare”. Denne tillskrevs ofta ett mycket stort inflytande över klassen<br />
(Tfsl 1943/1:9; Granfelt 1938:126), varför läraren hade mycket att vinna på att få<br />
ledaren på sin sida:<br />
Klassledarna ha ofta stort inflytande över de andra lärjungarna. De kunna<br />
ge upphov till oordningar, trots <strong>och</strong> avoghet mot lärarna. Om ledaren ändrar<br />
sin inställning, följer vanligen hela klassen hans exempel. Om lärarna<br />
kunna samarbeta med klassernas ledare, är detta vanligen till stor fördel för<br />
skolarbetet. En <strong>och</strong> annan ledare kan locka en hel kamratflock med på<br />
olovliga tilltag (Koht & Skard 1947:360).<br />
Formeln var enkel. Med klassens ledare följer hela klassen . Klassens ledare<br />
kunde locka de andra eleverna till olovliga tilltag. Omvänt kunde en ledare också<br />
främja ett intresse för studier <strong>och</strong> goda kulturella aktiviteter. Om man kunde<br />
påverka klassens ledare menade Skolöverstyrelsen att klassens dynamik kunde<br />
påverkas i dramatisk riktning: ”Hela klasser kan bli studieintresserade, musika-<br />
73