Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
60<br />
Ja om man säger att förr så hade de den här respekten för en lärare. Så att<br />
du behövde kanske inte vara jätteduktig i ditt ämne, du behövde absolut inte<br />
vara en bra pedagog, men jag var ändå den som satte betyg, <strong>och</strong> det var på<br />
nått vis så att det räckte. Tidigare satte man ju till <strong>och</strong> med betyg från trean<br />
<strong>och</strong> uppåt. Nu känner jag att de kan ifrågasätta vad som helst, <strong>och</strong> de har<br />
naturligtvis rätt till det också. De ifrågasätter absolut mina kunskaper. De<br />
utmanar mina kunskaper. Och även mitt sätt att lära ut. Och de tycker<br />
absolut att jag måste vara en schysst person (IP 7/2004).<br />
Det som tycks provocera eller åtminstone utmana denna lärare är inte att eleverna<br />
”innerst inne” ifrågasätter hennes kunskaper, utan att de gör det på ett öppet sätt.<br />
De är helt enkelt provocerande ärliga.<br />
Givetvis sker inte förhandlingar om allt. Maria Andree (u. u.) har exempelvis i<br />
en etnografisk studie av NO-undervisning visat att förhandlingar mellan lärare<br />
<strong>och</strong> elever om ämnesinnehållet inte förekommer i någon större utsträckning.<br />
Eleverna ifrågasätter inte värdet av undervisningens innehåll, vilket Andree förklarar<br />
med att undervisningen är så styrd av kriterier. Däremot sker förhandlingar<br />
om andra saker, såsom huruvida man ska sitta i klassrummet, korridoren eller<br />
hemma <strong>och</strong> när lektionen ska sluta.<br />
Respektens förvandling: horisontalisering<br />
Ett annat sätt att förstå varför lögnkampen förlorat i relevans har att göra med<br />
nya idéer om vem eleven ska visa respekt. Under det tidiga 1900-talet låg ett<br />
tydligt fokus på att eleven skulle visa respekt uppåt, mot läraren. Under den<br />
senare delen av 1900-talet kom istället moralen att kraftigare understryka värdet<br />
av respekt mellan elever. Vi kan kalla detta för en vertikalt respektive horisontellt<br />
definierad respekt (detta behandlas utförligt i kapitel 5).<br />
I den vertikalt definierade respekten fostras eleven till att visa respekt för det<br />
som befinner sig ovanför eleven. Det handlar om att visa respekt inför sina föräldrar,<br />
sin lärare, för Gud <strong>och</strong> fosterlandet. En vers av Topelius, som enligt<br />
Herbert Tingsten var ständigt citerad i läseböcker för folkskolan, gav ett tydligt<br />
uttryck för denna moral:<br />
Mer än dig själv hav kärt ditt hem,<br />
din moders bön, din faders bud,<br />
men fosterlandet mer än dem<br />
<strong>och</strong> mer, långt mer än allt din Gud!<br />
(Tingsten 1969:217).<br />
Denna vertikala respekt har åberopats i kritiken av lögnen. Barnet kunde i<br />
förmaningar <strong>och</strong> varningar erinras om ”den brutna kärleken till Gud, föräldrar<br />
<strong>och</strong> lärare, hvilka genom lögnen blifvit kränkta <strong>och</strong> bedröfvade” (Linncranz<br />
1877:47).