Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Auktoritet och ansvar: Lärares fostrans- och omsorgsarbete i ... - DiVA
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
uppfostran, riskerade i det långa loppet att visa sig verkningslöst. Det skulle inte<br />
förmå att forma människor som i själ <strong>och</strong> hjärta anslöt sig till de moraliska<br />
idealen:<br />
Om lydnad mot uppfostraren blir den enda drivfjädern till ett gott uppförande,<br />
så faller hela den moraliska fostran sönder, när den skils ifrån sin<br />
uppfostrare; han har då icke längre något rättesnöre för sitt handlande. […]<br />
Den som talar sanning endast därför att han annars får straff, kommer att<br />
utan betänkande ljuga hur mycket som helst, så snart han anser sig skyddad<br />
för straffet (Hildinger 1923:137).<br />
Kampen mot lögnen kunde så bli liktydig med en kritik av en auktoritär uppfostran<br />
<strong>och</strong> en strävan efter att liberalisera uppfostran. Så kunde exempelvis en<br />
insändarskribent hävda att agan i folkskolan borde avskaffas, bland annat för att<br />
agan gav upphov till lögner (Slt 1932/23:531). På ett liknande sätt kunde risken<br />
för lögner bli till ett argument för att inte återinföra gamla tiders disciplin i<br />
skolan. I artikeln ”Läraren” uttryckte Birger Lövgren det på följande sätt:<br />
De som yrka på återinförandet av prygelregimen i skolorna […] veta icke,<br />
vad det är de vilja. Hur ofantligt har t. ex. inte disciplinen förbättrats vid<br />
läroverken under det sista årtiondet! Vad genom strykmetoden än skapades,<br />
icke var det disciplin. Lärarna blevo sina lärjungars naturliga fiender, som<br />
fruktades <strong>och</strong> hatades, men gentemot vilka icke heller de övliga hedersbegreppen<br />
i pojkarnas moralkodex hade giltighet. Gentemot en lärare var<br />
det tillåtet, ja, förtjänstfullt att spela så många <strong>och</strong> svåra spratt som möjligt.<br />
Att ljuga inför honom var inte en orätt, att genom fusk söka bedraga honom<br />
var snarast, om det lyckades, ett hjältedåd (Lövgren 1922:106).<br />
Sammanfattningsvis ansåg många att straffet var ett verkningslöst vapen i<br />
kampen mot lögnen. Tvärtom skapade straffet en jordmån för nya lögner. Denna<br />
insikt om straffets brister understryker ytterligare lögnens problematik. Lögner<br />
var inte bara allvarliga, vanliga, <strong>och</strong> svåra att upptäcka. Om de mot förmodan<br />
skulle upptäckas var det inte säkert att ett straff skulle ha verksam effekt. Vad<br />
kunde då läraren göra istället?<br />
Bekännelsetekniker<br />
I artikeln ”Fostran till sanning” uttryckte Carl Svedelius (1912) en skepsis mot<br />
straffet som ett sätt att skapa sanningskärlek. Han formulerade istället ett alternativ:<br />
Däremot tror jag, att den fostrare, som så handskas med den felande, att han<br />
får honom att själv erkänna sitt fel, i hans eget hjärta bereder jordmånen för<br />
en allt större <strong>och</strong> större lust till, jag kunde helt enkelt säga vana vid<br />
sanningen, sanningslust <strong>och</strong> sanningsvana (Svedelius 1912:130 f).<br />
51